Справа № 466/3473/24 Головуючий у 1 інстанції: Невойт П.С 
Провадження № 22-ц/811/2824/25 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

01 травня 2026 року м. Львів
Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого – судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 09 липня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа – Львівське комунальне підприємство «Варшавське-407», про відшкодування шкоди, завданої залиттям нежитлового приміщення,

встановив:
У березні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача  ОСОБА_1 майнову шкоду у виді матеріальних збитків у сумі 34259 грн., завданих залиттям належного їй на праві власності нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , та моральної шкоди, завданої пошкодженням належного їй майна, у розмірі 15000 грн., а також понесені судові витрати за проведення експертного будівельно-технічного дослідження в розмірі 7000 грн., по сплаті судового збору та витрат на правничу допомогу.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є власником нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , загальною площею 66,7 кв.м., яке розташоване на першому поверсі і складається з приміщень: основне під №1-2, площею 13,7 кв.м.; основне під №2-2, площею 14,9 кв.м.; коридор під №2-3, площею 8,5 кв.м.; допоміжне під №2-4, площею 10,8 кв.м.; основне під №2-5, площею 15,6 кв.м.; ванна 2,0 кв.м.; туалет під №2-7, площею 0,8 кв.м.; комірка під №2-8, площею 0,4 кв.м.
Відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 у цьому ж будинку. 
14.12.2023 року відбулося затоплення належного позивачці нежитлового приміщення з квартири відповідача, про що вона того ж дня повідомила службу «102».
З приводу затоплення приміщення позивачка звернулася до ЛКП «Варшавське – 407». 
18.12.2023 року комісією ЛКП «Варшавське – 407» в складі майстрів дільниць: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , складено акт та проведено обстеження нежитлового приміщення першого поверху на АДРЕСА_3 . При обстеженні було встановлено, що згадане нежитлове приміщення затоплено 14.12.2023 року з квартири АДРЕСА_2 .
Внаслідок залиття в нежитловому приміщенні позивачки пошкоджено покращену побілку стін та стелі у коридорі, туалеті та ванній кімнаті. 
Причиною залиття стало халатне відношення мешканців квартири АДРЕСА_2 до сантехнічних приладів, а саме: тріснутий фільтр перед лічильником, після вхідного крану на квартиру.
У зв`язку з необхідністю визначення розміру матеріального збитку, завданого залиттям квартири, позивачка уклала договір №13/03-24 про проведення експертного дослідження з ФОП ОСОБА_5 . 
Дослідження проводилось методом візуального огляду з фото фіксацією результатів огляду з подальшими розрахунками вартості відновлювального ремонту. 
При вивченні наданих на дослідження документів та співставленні з результатами візуального огляду було встановлено, що залиття приміщення (групи приміщень) кв./оф. прим. 100 у буд. АДРЕСА_3 відбулося через міжповерхове перекриття з квартири АДРЕСА_2 , що розташована вище.
Згідно висновку №13/03-24 за результатами проведеного експертного будівельно-технічного дослідження від 19.03.2024 року, вартість відшкодування завданих майнових збитків приміщення (групи приміщень) 100, у житловому будинку АДРЕСА_3 становить 34259 грн., вартість експертного будівельно-технічного дослідження складає 7000 грн.
Також, внаслідок залиття приміщення позивачці завдано моральну шкоду, яку вона оцінила в 15000 грн. і яка виразилася в емоційному стресі, душевних стражданнях, негативних емоціях, переживаннях з приводу залиття та пошкодження належного їй майна.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 09 липня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 28613 грн. 60 коп., 4000 грн. на відшкодування моральної шкоди, 28204 грн. витрат на проведення експертних досліджень, а також 7000 грн. витрат на правову допомогу, а всього: 67817 грн. 60 коп.
В решті у задоволенні позовних вимог відмовлено. 
Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 , просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги покликався на те, що позивачкою не доведено факту заподіяння їй майнової та моральної шкоди, внаслідок залиття нежитлового приміщення по АДРЕСА_3 , саме з вини відповідача та причинно-наслідкового зв`язку між шкодою та діями відповідача. 
Вказує, що проведена 28.01.2025 року за ухвалою суду судова будівельно-технічна експертиза не дала відповіді на поставлене запитання щодо причини залиття 14.12.2023 року нежитлових приміщень №100 у житловому будинку АДРЕСА_3 . 
Вважає, що акт комісії від 18.12.2023 року є неналежним доказом на підтвердження наявності вини відповідача у залитті належного позивачу приміщення, оскільки такий акт не відповідає вимогам додатку №4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76, а саме: складений без участі відповідача, присутність якого є обов`язковою; не зазначено ПІБ власника приміщення, адресу, форму власності, характер залиття та його причини, завдану матеріальну шкоду, висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття, а відтак, приймаючи до уваги акт від 18.12.2023 року, суд безпідставно вважав доведеним причинно-наслідковий зв`язок між шкодою, заподіяною позивачу залиттям, та неправомірними діями відповідача, які полягали у неналежному утриманні та обслуговуванні приладів водопостачання квартири, внаслідок чого позивачу заподіяно шкоду.
Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.2 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 21.04.2026 року, є дата складення повного судового рішення – 01.05.2026 року.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником нежитлового приміщення (група приміщень), загальною площею 67 кв.м., приміщення АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав, індексний номер витягу: 357628117 від 08.12.2023 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2109763146101.
Згідно з технічним паспортом, вказане приміщення знаходиться на першому поверсі будинку і складається з ряду приміщень.
ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_4 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.01.2024 року.
14.12.2023 року відбулося залиття нежитлового приміщення АДРЕСА_1 .
Того ж дня позивач повідомила службу «102» про те, що сусіди затоплюють її квартиру та не йдуть на контакт.
З приводу залиття приміщення позивач звернулася до ЛКП «Варшавське – 407». 
18.12.2023 року комісією ЛКП «Варшавське – 407» в складі майстрів дільниць: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , складено акт та проведено обстеження нежитлового приміщення першого поверху на АДРЕСА_3 . 
За наслідками обстеження приміщення встановлено, що таке було затоплено 14.12.2023 року з квартири АДРЕСА_2 . Внаслідок залиття в нежитловому приміщенні пошкоджено покращену побілку стін та стелі у коридорі, туалеті та ванній кімнаті. Причиною залиття стало халатне відношення мешканців квартири АДРЕСА_2 до сантехнічних приладів, а саме: тріснутий фільтр перед лічильником, після вхідного крану на квартиру. 
У зв`язку з необхідністю визначення розміру відшкодування майнових збитків, завданих залиттям приміщення, позивач уклала договір №13/03-24 про проведення експертного дослідження з ФОП ОСОБА_5 . Дослідження проводилось методом візуального огляду з фото фіксацією результатів огляду з подальшими розрахунками вартості відновлювального ремонту.
При вивченні наданих на дослідження документів та співставленні з результатами візуального огляду було встановлено, що залиття приміщення АДРЕСА_1 відбулося через міжповерхове перекриття з квартири АДРЕСА_2 , що розташована вище.
Згідно висновку експерта №13/03-24 за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження від 19.03.2024 року, вартість відновлювальних ремонтно-будівельних робіт, необхідних для усунення пошкоджень унаслідок залиття приміщення (група приміщень) 100, у житловому будинку АДРЕСА_3 становить 34259 грн. 
Вартість експертного будівельно-технічного дослідження становить 7000 грн., які ОСОБА_2 сплатила на рахунок ФОП ОСОБА_5 15.03.2024 року.
За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.
У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому, такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому, такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.
Це узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 27.05.2021 у справі №761/12945/19 (провадження №61-15575ск20).
Відповідно до п.2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76, у разі аварії і залиття квартир складається відповідний акт.
В додатку №4 до Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою.
В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.
Актом від 18.12.2023 року, складеним комісією ЛКП «Варшавське – 407» в складі майстрів дільниць: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при проведенні обстеження нежитлового приміщення першого поверху по АДРЕСА_3 було встановлено, що згадане нежитлове приміщення було затоплено 14.12.2023 року з квартири АДРЕСА_2 . Внаслідок залиття в нежитловому приміщенні пошкоджено покращену побілку стін та стелі у коридорі, туалеті та ванній кімнаті. Причиною залиття стало халатне відношення мешканців квартири АДРЕСА_2 до сантехнічних приладів, а саме: тріснутий фільтр перед лічильником, після вхідного крану на квартиру.
На підтвердження розміру майнової шкоди позивачем надано висновок експерта №13/03-24 по результатах проведення експертного будівельно-технічного дослідження, складений 19.03.2024 року за заявою ОСОБА_2 .
Окрім того, на виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 30 липня 2024 року проведено судову будівельно-технічну експертизу, за наслідками якої складно висновок експертів від 28.04.2025 №3164-Е. 
Заначений у висновку обсяг пошкоджень відповідає акту про наслідки залиття приміщення (квартири) за адресою: АДРЕСА_3 . 
Згідно висновку експертів від 28.04.2025 року №3164-Е, вартість відновлювального ремонту нежитлових приміщень №100 у житловому будинку АДРЕСА_3 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , внаслідок залиття 14.12.2023 року, складає 35767 грн. 
Даних на спростування зазначеного розміру шкоди відповідачем не надано.
Вина відповідача встановлена актом про залиття приміщення по АДРЕСА_3 , в якому вказано, що залиття належного позивачці приміщення відбулося із розташованої поверхом вище квартири АДРЕСА_2 , власником якої є відповідач.
В даному акті встановлено факт залиття, причину залиття та вину відповідача.
Доказів на підтвердження можливого спричинення шкоди іншою особою відповідачем суду не надано.
Відповідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України).
У статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Дослідивши надані позивачем письмові докази (акт про залиття, висновки експертів, кошторисний розрахунок), колегія суддів вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми на підтвердження факту залиття відповідачем приміщення, яке належить позивачці, та розміру майнової шкоди, завданої позивачці залиттям приміщення.
Статтею 179 ЖК України встановлено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п.п.7, 18 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року №45, власник, наймач (орендар) квартири зобов`язаний дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання громадян.
Власники квартир зобов`язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків, дотримувати правил пожежної безпеки. При появі несправностей у квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами або силами підприємства по обслуговуванню житла.
Колегія суддів вважає доведеним, що залиття квартири позивача сталося внаслідок протиправної бездіяльності відповідача, як власника квартири АДРЕСА_4 , що полягала у недбалому користуванні сантехнічними приладами, а саме: тріснутий фільтр перед лічильником після вхідного крану в квартиру, технічне обслуговування яких покладено на власників.
Розмір шкоди підтверджений наданими позивачем письмовими доказами і не спростований відповідачем.
У постанові від 03 жовтня 2018 року в справі №344/3303/16-ц Верховний Суд підкреслив, що суди попередніх інстанцій, встановивши факт залиття квартири позивача, причину та розмір завданої шкоди майну позивача і взявши до уваги те, що особа, як власник квартири, з якої відбувся витік води, не довела, що її вини в заподіянні шкоди немає, дійшли обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири. Окремо Верховний Суд наголосив, що аргументи касаційної скарги про те, що в справі немає доказів на підтвердження того, що шкода заподіяна позивачу внаслідок протиправної поведінки відповідача, є безпідставними, оскільки на власника квартири покладені обов`язки щодо належного утримання й експлуатації квартири та її складників, зокрема сантехнічного обладнання та мережі водовідведення квартири.
Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідно до ст.ст.23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди.
Визначений судом розмір моральної шкоди – 4000 грн., за встановлених обставин справи, відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості.
Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин та обставини справи, давши належну правову оцінку доказам, які сторони подали на підтвердження своїх вимог та заперечень, застосував норми матеріального права, які підлягали застосуванню до спірних правовідносин, не допустив порушень норм процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення даного спору, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення – залишити без змін. 
Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України,
ухвалив:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 09 липня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 01 травня 2026 року.

Головуючий       С.М. Бойко 
Судді:        С.М. Копняк
А.В. Ніткевич