ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА 
справа № 753/10794/26
провадження № 1-кп/753/1774/26
В И Р О К 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2026 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді     ОСОБА_1 ,
при секретарі      ОСОБА_2 ,
за участю прокурора     ОСОБА_3 ,
обвинуваченої      ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12026100020001341, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Винарівка Київської обл., громадянки України, українки, з базовою вищою освітою, працюючої менеджером ТОВ «Сокіл», неодруженої, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
03.05.2026, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 перебувала у квартирі своєї подруги - ОСОБА_5 , що знаходиться за адресою:  АДРЕСА_3 . У вказаному помешканні вони спільно проводили час та спілкувалися.
У ході перебування в квартирі ОСОБА_4 помітила в шафі потерпілої ювелірні вироби, а саме золоті сережки із дорогоцінного металу 585 проби з діаманами, які знаходилися у шкатулці на полиці шафи. У цей момент у ОСОБА_4  виник умисел, спрямований на таємне викрадення вказаного майна з корисливих мотивів з метою подальшого особистого збагачення. 
Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, таємно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає,  ОСОБА_4 скористалася тимчасовою відсутністю потерпілої у кімнаті та викрала золоті сережки вартістю 16811 гривень 14 копійок. 
Після цього ОСОБА_4 залишила квартиру потерпілої та з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, отримавши реальну можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд. У подальшому викрадені ювелірні вироби були здані до ломбарду.
Допитана в судовому засідання обвинувачена ОСОБА_4 свою вину визнала повністю, у вчиненому щиро розкаялась. Пояснила, що дійсно вона, 03.05.2026 року перебувала в гостях у своєї подруги. В ході проведення дозвілля вона викрала золоті сережки, які побачила у квартирі та в подальшому здала до ломбарду, а отримані гроші використала на власні потреби. Просила врахувати, що вона у повному обсязі відшкодувала заподіяні збитки. Запевняла, що зробила для себе належні висновки і більше не вчинятиме протиправних діянь.
За відсутності сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників судового провадження, які не оспорювали фактичні обставини справи, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження інших доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежившись в судовому засіданні за згодою учасників судового провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України поясненнями обвинуваченої, вважає доведеною винність ОСОБА_4  у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану, та кваліфікує її дії за ч. 4 ст. 185 КК України.
Обираючи обвинуваченій міру покарання, суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, фактичні обставини справи та характер злочинного діяння, відношення обвинуваченої до скоєного, яка вину визнала у повному обсязі.

Судом враховуються дані про особу обвинуваченої, яка негативних характеристик не має, на спеціальних обліках не перебуває, має постійне місце проживання, працює.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої, суд відносить щире каяття та добровільне відшкодування заподіяної шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
З огляду на викладене, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченою, так і іншими особами, є призначення покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції частини статті.
При цьому, ЄСПЛ у своїх рішеннях зазначав, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було «свавільним» («Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року). У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Враховуючи викладене, суд вважає, що покарання без надання особі змоги довести своє виправлення без реального відбування покарання не відповідатиме принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації, та не буде адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винної.
З огляду на викладене, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, фактичних обставин справи та характеру злочинного діяння, з огляду на особу винної, наявності по справі двох обставин, що пом`якшують покарання, відсутності обставин, що його обтяжують, відношення обвинуваченої до вчиненого, яка працює та добровільно відшкодувала завдану шкоду, те, що обвинувачена ніколи ні в чому осудному помічена не була, а також позицію прокурора, який вважав можливим, що обвинувачена зможе довести своє виправлення без реального позбавленого волі, суд приходить до висновку про звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з встановленням іспитового строку, та покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Процесуальні витрати та речові докази відсутні.
Керуючись ст. ст. 369-371 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
Визнати  ОСОБА_4  винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити  ОСОБА_4  від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік 6 місяців.
Покласти  ОСОБА_4  обов`язки відповідно до ст. 76 КК України: 
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення через Дарницький районний суд м. Києва з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя