Справа153/756/26
Провадження2/153/397/26-ц

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" червня 2026 р. м.Ямпіль

Ямпільський районний суд Вінницької області у складі головуючого судді Швеця Р.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути із відповідача ОСОБА_2 на його користь заборгованість за кредитним договором №1977624 від 27.09.2021 в сумі 7236 грн., судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13000 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 27 вересня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «ВЕРОНА» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1977624 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Вказаний договір був укладений в електронному вигляді та підписаний за допомогою електронного підпису, який був відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) та надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердила, що вона ознайомилась з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Згідно умов кредитного договору позивач 27.09.2021 надав відповідачеві фінансовий кредит в сумі 2300 гривень на умовах строковості, зворотності, платності. Строк кредиту 29 днів, відсоткова ставка – 1,9 % на добу. 
01.12.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «ВЕРОНА» та ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» укладено договір відступлення права вимоги № 1-01/12/2023 відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «ВЕРОНА» відступило ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 01.12.2023 року до договору відступлення права вимоги №1-01/12/2023, ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором №1977624 від 27.09.2021. Відповідач належним чином не виконує умови договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Станом на 20.02.2026 загальний розмір заборгованості за кредитним договором №1977624 від 27.09.2021 становить 7236,30 грн., з яких: 2300 грн. – прострочена заборгованість за сумою кредиту; 4936,30 грн. – прострочена заборгованість за відсотками. Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. 
Відповідно до ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 04.05.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідачу ОСОБА_1 надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі на адресу реєстрації рекомендованим листом з повідомленням, яку відповідач отримала – 08.05.2026, про що свідчить підпис в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.
Представник відповідача – адвокат Вовк Е.П., у визначений ухвалою суду строк через систему «Електронний суд» подала до суду відзив на позов, вх.№3666 від 07.05.2026, в якому вказала, що відповідач не визнає позовні вимоги у повному обсязі. Згідно з матеріалами позову строк виконання зобов`язання за договором настав 25.10.2021. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність становить три роки. Перебіг розпочався 26.10.2021 та завершився 26.10.2024. Позивач звернувся з позовом до суду лише у квітні 2026 року. У зв`язку з цим відповідач наголошує на необхідності перевірки поважності причин пропуску строку позивачем. Також зазначила, що позивач не мав права нараховувати договірні відсотки після 25.10.2021. Нарахування мають обмежуватися виключно 3% річних та інфляційними втратами, розрахунок яких у позові відсутній. Крім цього, в матеріалах справи відсутні: докази належності номера телефону, на який начебто надіслано код відповідачу, належним чином завірена копія лог-файлів системи, що підтверджують факт вводу коду; виписка з банківського рахунку відповідача, яка б підтверджувала фактичне зарахування коштів. Надана «довідка» позивача є внутрішнім документом і не може бути доказом руху коштів між різними юридичними особами. Стосовно вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача 13000 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката зазначила, що дана справа є малозначною та типовою, позовна заява є стандартним шаблоном, витрати на адвоката, що на 80 % перевищують суму боргу є явно нерозумними та свідчать про намагання позивача отримати надмірну вигоду за рахунок відповідача. Просила застосувати наслідки спливу позовної давності до вимог ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН», у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. У разі задоволення позову частково – повністю відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу, як неспівмірних та необґрунтованих. 
Разом з відзивом представник відповідача – адвокат Вовк Е.П., подала заяву про застосування наслідків спливу позовної давності, мотивуючи тим, що відповідно до умов договору №1977624 від 27.09.2021 строк виконання зобов`язання (повернення кредиту) настав 25.10.2021. Перебіг позовної давності щодо повернення суми кредиту та відсотків розпочався з наступного дня після настання строку повернення, тобто з 26.10.2024. Трирічний строк позовної давності сплив 26.10.2024, а позовну заяву подано у квітні 2026 року, тобто за межами строку позовної давності. Просила застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити у задоволенні позову. 
08.05.2026 за вх.№3702 представником позивача Пархомчуком С.В. надано відповідь на відзив, в якому зазначено, що відзив відповідача є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Представник позивача вказав, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Продовження строків позовної давності в період дії карантину є безумовним та автоматичним в силу закону і тому обґрунтування причин, за яких дія карантину не дала б змоги особі подати позов вчасно, не вимагається. Відповідно до п.19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. 04.09.2025 набув чинності закон 4434-ІХ про відновлення перебігу строків позовної давності. Таким чином, з Перехідних положень Цивільного кодексу виключається норма, що зупиняла на час воєнного стану перебіг строків позовної давності. У зв`язку з наведеним, перебіг строку позовної давності у період з 02.04.2020 по 04.09.2025 був зупинений: спочатку у зв`язку із запровадженням карантину, а починаючи з 24.02.2022 – у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні. Тому строк позовної давності не підлягає застосуванню до позовних вимог до відповідача. Також зазначив, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на таких умовах та підписання його за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позичальник погодився на умови, визначені договором, щодо його пролонгації та нарахування відсотків у випадку прострочення повернення кредиту, тому твердження відповідача про незаконність нарахування процентів є необґрунтованою. Обставини укладення договору відповідач не спростував належними та допустимими доказами. Щодо витрат на професійну правничу допомогу представник позивача зазначив, що позивач заявив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи у розмірі 13000 грн. Позивачем належними та допустимими доказами підтверджено розмір витрат на професійну правничу допомогу у даній справі, з урахуванням кваліфікації, досвіду та завантаженості адвоката. Відтак, заперечення відповідача щодо недоведеності понесених витрат є безпідставними, не ґрунтуються на матеріалах справи та не підлягають задоволенню. Просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
18.05.2026 представник позивача Пархомчук С.В. надав заяву про розподіл / відшкодування / компенсацію судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи. Зазначив, що під час позовної заяви позивач заявив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витра у розмірі 15662,40 грн., які складаються з витрат на судовий збір 2662,40 грн. та витрат на професійну правову допомогу, яка орієнтовно становила 13000 грн. Фактичний розмір винагороди (гонорару) за надані послуги професійної правничої допомоги в рамках розгляду справи №153/756/26 становить 13000 грн., що підтверджується актом про отримання правової допомоги від 12.05.2026 та квитанцією про оплату зазначеної правової допомоги від 12.05.2026. Просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» витрати на професійну правову допомогу у розмірі 13000 грн.
19.05.2026 за вх.№3969 представник відповідача – адвокат Вовк Е.П. надала заперечення на заяву про розподіл/відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, в якій вказала, що відповідач не погоджується із зазначеною заявою, вважає заявлений розмір витрат на правничу допомогу необґрунтованим, неспівмірним із складністю справи та таким, що не відповідає критеріям розумності. Зазначила, що дана справа є типовою, відноситься до категорії справ незначної складності (малозначних) справ та розглядається у спрощеному позовному провадженні. Підготовка позовної заяви у такій категорії справ має шаблонний характер, базується на сталій судовій практиці та не потребує значних інтелектуальних чи часових витрат. Заявлена сума у 13000 грн. є завищеною для аналізу стандартного кредитного договору №1977624 та написання типового позову про стягнення заборгованості. Обсяг виконаної представником позивача роботи не пропорційний до суми, яку фінансова компанія намагається покласти на відповідача. Крім того, представник позивача просить здійснювати розгляд без виклику сторін, що додатково свідчить про мінімальні часові затрати на представництво в суді. Просила заяву представника ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката до розумного та співмірного розміру – 2000 грн. 
Враховуючи вищевикладене, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. При цьому, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 27 вересня 2021 року між ТОВ «ФК «ВЕРОНА» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1977624, за умовами якого фінансова установа надала відповідачу грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених цим договором (а.с.9-14).
Кредитний договір №1977624 від 27.09.2021 було підписано ОСОБА_1 шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором G8224.
Відповідно до п.п. 1.2., 1.3. Договору загальний розмір кредиту складає – 2300,00 грн., строк, на який надається кредит, складає 29 календарних днів з моменту підписання цього договору та перерахування (видачі коштів позичальнику, а саме: з 27.09.2021 по 25.10.2021.
Відповідно до п.п. 1.4. Договору тип процентної ставки – фіксована. Процентна ставка – 1,90 % від суми кредиту.
Відповідно до п.3.3. Договору до періоду розрахунку процентів включається день надання кредиту та день повернення кредиту, дати яких зазначені в Графіку платежів. Якщо в межах строку надання кредиту, визначеного в п.1.3 Договору, відбулося продовження (пролонгація, автопролонгація) строку користування Кредитом, проценти нараховуються на весь період продовженого (пролонгованого) строку користування Кредитом, включаючи дату першого дня пролонгації та дату фактичного повернення кредиту в межах продовженого строку користування Кредитом та строку дії Договору.
Відповідно до 9.4.3. Договору Сторони погодили, що у випадку несплати Позичальником заборгованості за кредитом до запланованої дати повернення кредиту, цей Договір вважатиметься автоматично продовженим (автопролонгованим), а строк користування кредитом – подовженим на наступних умовах:
Строк автопролонгації Договору та подовження строку користування кредитом складає період часу з дати (дня), наступної за запланованою датою повернення кредиту і до спливу 10 (десяти) календарних днів включно (п. 9.4.3.1. Договору);
В період автопролонгації діє підвищена процентна ставка, у розмірі 2,9 % від суми Кредиту в день. В даному випадку продовження строку користування кредитом та автоматичне продовження (пролонгація) дії Договору може застосовуватися неодноразово, але не більш ніж на 70 календарних днів в сукупності такої пролонгації (п. 9.4.3.2. Договору);
Згідно п. 9.4.4.Договору продовження строку користування кредитом та строку дії Договору не є зміною істотних умов Електронного Договору, оскільки автопролонгація є відкладальною обставиною, яка настає за умов, описаних в цьому Договорі та Сторони погодили такий порядок пролонгації на момент укладення Електронного договору.
З копії інформаційної довідки виданої ТОВ «САНРАЙЗ ФІНАНС» №1903/2026-3 від 19.03.2026 встановлено, що 27.09.2021 на картковий рахунок відповідача ОСОБА_1 було перераховано кредитні кошти в сумі 2300,00 грн. за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 (а.с.15).
Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором №1977624 від 27.09.2021, станом на 20.02.2026 року загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №1977624 від 27.09.2021 становить 7236,30 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2300 грн.; простроченої заборгованості за відсотками в розмірі 4936,30 грн. (а.с.16).
Із довідки про ідентифікацію, виданої ТОВ «Фінансова компанія «ВЕРОНА» встановлено, що ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , з якою укладено договір №1977624 від 27.09.2021 ідентифікована ТОВ «ФК «ВЕРОНА». Одноразовий ідентифікатор G8224, час відправки ідентифікатору позичальнику – 27.09.2021, номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор – 380979219194 (а.с.17).
01.12.2023 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕРОНА» та ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» укладено договір відступлення права вимоги № 1-01/12/2023 відповідно до умов якого Первісний кредитор відступив ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників (а.с.18-19). 
Відповідно до реєстру боржників від 01.12.2023 до договору відступлення права вимоги № 1-01/12/2023, ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №1977624 від 27.09.2021 на загальну суму 7236,30 грн., з яких: 2300 грн. – сума виданого кредиту; 4936,30 грн. – залишок відсотків (а.с.20).
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №1977624 від 27.09.2021 здійсненим ТОВ «Фінансова компанія «ВЕРОНА» за період з 27.09.2021 по 20.12.2021, загальна заборгованість відповідача складає 7236,30 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 2300 грн., заборгованість за процентами –4936,30 грн. (а.с.50-51).
Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором №1977624 наданої позивачем, слідує, що після відступлення права вимоги ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» не здійснювало жодних додаткових нарахувань, а заборгованість лишається непогашеною.
Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, суд враховує наступне.
За змістом ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).
В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ч.7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.
Статтею 1054 ЦК України визначено зміст кредитного договору. Так, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно положень ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до п.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно із положеннями ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Приписами ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною 1 статті 76, частиною 1 статті 77 та статті 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що встановленими обставинами справи підтверджується факт укладення між ТОВ «Фінансова компанія «ВЕРОНА» та відповідачем ОСОБА_1  кредитного договору №1977624 від 27.09.2021, який підписаний з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора і відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» цей договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.
Сторони договору узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договору на таких умовах.
При цьому, факт отримання ОСОБА_1 позики в сумі 2300 грн. підтверджується повідомленням ТОВ «САНРАЙЗ ФІНАНС» щодо переказу коштів у сумі 2300,00 грн. 
На спростування вказаних обставин відповідачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, тоді як надані позивачем до позову докази відповідають вимогам щодо їх належності та допустимості.
Наявними у матеріалах справи доказами також підтверджується факт переходу права грошової вимоги від первісного кредитора до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» за кредитним договором, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «ВЕРОНА» та відповідачем.
Всупереч вищевказаним нормам законодавства та умов кредитного договору, відповідач не виконала належним чином свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила погашення існуючої заборгованості ні на рахунки «Фінансова компанія «ВЕРОНА», ні на рахунки позивача.
Таким чином, заборгованість відповідача за кредитним договором №1977624 від 27.09.2021, підлягає стягненню на користь ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН».
Суд відхиляє доводи представника відповідача щодо недопустимості наданих позивачем доказів укладення кредитного договору через ненадання доказів належності номера телефону, на який начебто надіслано код, відповідачу, завіреної копії лог-файлів (технічних даних) системи, що підтверджують факт вводу коду та виписки з банківського рахунку відповідача, яка б підтверджувала фактичне зарахування коштів. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір та паспорт споживчого кредиту підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором G8224, а факт отримання відповідачем кредитних коштів на належну їй банківську картку підтверджений відомостями ТОВ «САНРАЙЗ ФІНАНС», довідкою про ідентифікацію та випискою з особового рахунка за кредитним договором №1977624 ОСОБА_1 . Саме по собі заперечення відповідачем факту укладення договору без надання належних і допустимих доказів на спростування наведених обставин не свідчить про недопустимість поданих позивачем доказів та не спростовує факту укладення кредитного договору.
Стосовно доводів сторони відповідача про те, що після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договорами проценти, тому заявлені позикодавцем вимоги в частині стягнення заборгованості по відсотках за користування позикою за період, який виходить за межі строку кредитування, суд зазначає наступне.
Відповідно до умов кредитного договору, зокрема п. 9.4.3, 9.4.3.1, 9.4.3.2, сторонами передбачено можливість автоматичної пролонгації строку користування кредитом у разі невиконання позичальником обов`язку щодо своєчасного повернення кредитних коштів. При цьому на період такої пролонгації сторони погодили зміну розміру процентної ставки, що становить 2,9 % від суми кредиту на день.
Таким чином, підписуючи кредитний договір, відповідач погодилась із порядком нарахування процентів як у межах первісного строку кредитування, так і в разі його автоматичного продовження у спосіб, передбачений договором.
Отже, враховуючи погоджені сторонами умови договору щодо автопролонгації та нарахування процентів у разі прострочення виконання зобов`язання, суд приходить до висновку, що нарахування процентів після закінчення первісного строку кредитування здійснювалося відповідно до умов договору та не суперечить вимогам чинного законодавства, а відтак суд відхиляє доводи представника відповідача щодо неправомірності нарахування процентів.
З урахуванням наведеного, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь суми заборгованості за кредитним договором №1977624 від 27.09.2021 в розмірі 7236,30 грн., з яких: заборгованість за сумою кредиту - 2300 грн., заборгованість за відсотками – 4936,30 грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Стосовно заявленої вимоги представником відповідача про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Позовна давність обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку.
Позовна давність відноситься до строків захисту цивільних прав; при цьому поняття «позовна» має на увазі форму захисту - шляхом пред`явлення позову, необхідною умовою реалізації якої є виникнення права на позов.
Набуття права на захист, для здійснення якого встановлена позовна давність, завжди пов`язане з порушенням суб`єктивного матеріального цивільного права.
Метою встановлення у законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу.
Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.
Відповідно до ч.1 ст.260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.
Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 07 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц тощо).
Судом встановлено, що кредитний договір №1977624 укладено 27.09.2021.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12, де зазначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Так, Закон набрав чинності 02.04.2020 року.
Строк дії карантину неодноразово продовжувався постановами Кабінету Міністрів України та був відмінений з 24:00 год. 30.06.2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 року №651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».
Разом з тим, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05:30 год. 24.02.2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, який Указами Президента України неодноразово продовжувався, і станом на дату звернення позивача до суду з даним позовом воєнний стан не був скасований.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану від 15.03.2022, який набрав чинності 17.03.2022, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 19, відповідно до якого у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Водночас, 4 вересня 2025 року набрав чинності Закон України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» від 14.05.2025 №4434-IX.
Вказаний закон скасовує зупинення строків позовної давності на період дії воєнного стану, шляхом виключення п.19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України.
З огляду на викладене, а також дату звернення позивача із даним позовом - 29.04.2026, строк позовної давності по даній справі позивачем не пропущено.
Таким чином, за вказаних обставин у суду немає законних підстав для застосовування строку позовної давності до заявлених вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором №1977624 від 27 вересня 2021 року, оскільки позивач звернувся з вказаним позовом в межах строку позовної давності, а тому заява представника відповідача є не обґрунтованою та задоволенню не підлягає.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені – платіжною інструкцією №1627 від 26.03.2026, за правилами ст.141 ЦПК України покладаються на відповідача, а тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат по оплаті судового збору у розмірі 2662 гривні 40 копійок.
Крім того, представником позивача заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат за надання професійної правничої допомоги в розмірі 13000,00 грн.
Згідно ч.3 ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Відповідно до положень статті 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 
На підтвердження понесених витрат позивачем надано копію договору про надання правової допомоги №09/07/2025 від 09.07.2025, укладений між ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» та адвокатом Пархомчук С.В., додаткову угоду від 20.01.2026 до договору про надання правової допомоги №09/07/2025 від 09.07.2026, Акт про отримання правової допомоги від 12.05.2026 та платіжну інструкцію №2792 від 12.05.2026.
Згідно акту про отримання правової допомоги від 12.05.2026 та платіжної інструкції №2792 від 12.05.2026 позивачу надані послуги: зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, яка виникла між ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» та відповідачем в рамках кредитного договору №1977624 від 27.09.2021 (1 год.), вартість однієї години – 2500 грн., загальна сума 2500 грн.; складення та подання до суду позовної заяви (підготовка доказів / додатків до позовної заяви), моніторинг аналіз судової практики, урахуванням правової позиції клієнта (2,5 год.), вартість однієї години – 2500 грн., загальна сума 6250 грн.; інші клопотання, заяви до суду, складення процесуальних документів, моніторинг «Єдиного державного реєстру судових рішень» щодо процесуального статусу судової справи (1,5 год.), вартість однієї години – 2500 грн., загальна сума 375000 грн.; канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції – 500 грн., всього – 13000 грн.12.05.2026 ОСОБА_3 отримав грошові кошти в сумі 13000 грн., призначення платежу: правнича допомога згідно договору про надання правової допомоги від 09.07.2025 згідно рахунку 12.05.2026-65.
Тобто, позивач надав докази понесених витрат на професійну правову допомогу.
Водночас, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (пункт 268).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно до послідовної практики Верховного Суду, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо (постанови Верховного Суду від 09 березня 2021 року у справі №200/10535/19-а, від 18 березня 2021 року у справі №520/4012/19, від 23 квітня 2021 року у справі №521/15516/19, від 14 червня 2021 року у справі №826/13244/16).
У відзиві на позовну заяву та в запереченнях на заяву про розподіл / відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу представник відповідача заперечив щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, вказавши, що зазначені витрати документально не підтверджені, а також сума у розмірі 13000 грн. є неспівмірною з обсягом виконаної адвокатом роботи.
Проаналізувавши наведений акт про отримання правової допомоги від 12.05.2026 наданих позивачу адвокатом послуг, а також подані ним документи, суд вважає, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом позивача роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності, співмірності та часу витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт.
При вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд враховує, що предмет спору відноситься до справ незначної складності (справа є малозначною) та не потребує значних витрат часу на виконання відповідних робіт щодо підготовки позовної заяви, з огляду на сталу практику національних судів зі спірних правовідносин. 
Переважна більшість тексту позову містить перелік норм чинного законодавства, використання яких є типовим для даного виду цивільно-правових спорів. Судовий розгляд справи здійснений без участі представника позивача, що не потребувало витрат часу адвоката для участі у судових засіданнях.
Отже, з урахуванням категорії справи, рівня складності юридичної кваліфікації правовідносин, обсягу наданих позивачу послуг з правничої допомоги, змісту поданих процесуальних документів, принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, їхньої дійсності та необхідності, суд дійшов висновку, щодо зменшення відшкодування витрат на професійну правничу допомогу позивача до 4000 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 274, 279 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН», код ЄДРПОУ 44002941, заборгованість за кредитним договором №1977624 від 27.09.2021 в сумі 7236,30 (сім шість двісті тридцять шість) гривень 30 (тридцять) копійок, з яких: заборгованість за сумою кредиту - 2300 (дві тисячі триста) гривень, заборгованість за відсотками – 4936,30 (чотири тисячі дев`ятсот тридцять шість) гривень 30 (тридцять) копійок.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН», код ЄДРПОУ 44002941, судовий збір в сумі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 (сорок) копійок та 4000 (чотири тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу.
В іншій частині позовних вимог щодо стягнення витрат на професійну правову допомогу - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН», адреса місцезнаходження: вулиця Саперне Поле, 12 місто Київ код ЄДРПОУ 44002941.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 .
Повний текст рішення складено 30 червня 2026 року.

Суддя Р.В. Швець