Справа № 703/1980/26 
3/703/866/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Овсієнко І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 88-1 КУпАП,
у с т а н о в и в :
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №984650 від 20.03.2026, ОСОБА_1 20.03.2026 близько 10-00 год біля залізничного вокзалу ст. ім. Т.Г.Шевченка, що по пров. Якова Водяного в м. Сміла, без документів, що підтверджують правомірність набуття, здійснювала торгівлю рослинами черемші, чим порушила правила придбання та збуту об`єктів рослинного світу.
Органом, що склав протокол, діяння ОСОБА_1 кваліфіковані як адміністративне правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 88-1 КУпАП.
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена шляхом направлення судової повістки у вигляді текстового повідомлення на номер телефону, що зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення. Як вбачається з письмових матеріалів, була повідомлена про факт розгляду справи про притягнення її до адміністративної відповідальності в суді, про що поставила підпис у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Оскільки ОСОБА_1 належним чином повідомлена про розгляд справи, від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, станом відомого їй провадження не цікавилася, суддя відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП вважає за можливе розглянути справу за її відсутності. 
Суддя, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частина 1 ст. 88-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення порядку придбання, збуту чи розповсюдження об`єктів тваринного або рослинного світу.
Статтею 9 Закону України «Про рослинний світ» визначено, що у порядку загального використання природних рослинних ресурсів громадяни можуть збирати лікарську і технічну сировину, квіти, ягоди, плоди, гриби та інші харчові продукти для задоволення власних потреб, а також використовувати ці ресурси в рекреаційних, оздоровчих, культурно-освітніх та виховних цілях.
Торгівля лікарськими і декоративними видами рослин та їх частинами (корені, стебла, плоди тощо), зібраними в порядку загального використання природних рослинних ресурсів, забороняється.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про рослинний світ», спеціальне використання природних рослинних ресурсів здійснюється за дозволом юридичними або фізичними особами для задоволення їх виробничих та наукових потреб, а також з метою отримання прибутку від реалізації цих ресурсів або продуктів їх переробки.
За умови додержання вимог законодавства можуть здійснюватися такі види спеціального використання природних рослинних ресурсів, зокрема заготівля деревини під час рубок головного користування.
Наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 15.02.2021 №111 затверджено Перелік видів рослин та грибів, що заносяться до Червоної книги України (рослинний світ). До даного переліку відноситься рослина Цибуля ведмежа (черемша).
Відповідно до ч. 2 ст. 88-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення порядку придбання, збуту чи розповсюдження об`єктів тваринного або рослинного світу, вчинене щодо об`єктів тваринного або рослинного світу, які перебували в межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду, занесених до Червоної книги України, або які охороняються відповідно до міжнародних договорів України.
Згідно ст. 40 Закону України «Про рослинний світ», порушення законодавства про рослинний світ тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законами України.
Відповідальність за порушення законодавства про рослинний світ несуть особи, винні у: самовільному спеціальному використанні природних рослинних ресурсів; порушенні правил загального використання природних рослинних ресурсів; протиправному знищенні або пошкодженні об`єктів рослинного світу; порушенні вимог охорони умов місцезростання об`єктів рослинного світу; порушенні вимог щодо охорони, використання та відтворення рослинного світу під час проектування, розміщення, будівництва, реконструкції, введення в дію, експлуатації споруд та об`єктів, застосування технологій, які негативно впливають на стан об`єктів рослинного світу; перевищенні лімітів використання природних рослинних ресурсів; самовільному проведенні інтродукції та акліматизації дикорослих видів рослин; реалізації лікарської та технічної сировини дикорослих рослин, зібраної без дозволу на спеціальне використання природних рослинних ресурсів; закупівлі лікарської та технічної сировини дикорослих рослин у юридичних або фізичних осіб, які не мають дозволу на їх спеціальне використання; порушенні правил вивезення за межі України і ввезення на її територію об`єктів рослинного світу; невнесенні збору за використання природних рослинних ресурсів у встановлені строки.
Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. 
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Рішенням ЄСПЛ у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 ЄСПЛ також визнав, що провадження у справах про адміністративні правопорушення вважається кримінальними у розумінні Конвенції, і у справі «Надточій проти України» ЄСПЛ зазначив, що Уряд України визнав кримінально-правовий характер КУпАП.
Отже при розгляді справи про адміністративні правопорушення судом мають бути застосована процедура та дотримані гарантії прав осіб, прирівняні до таких під час кримінального провадження.
Частиною 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, хто обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку.
У зв`язку із зазначеним, суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ. Суд також не може змінювати суть «обвинувачення», викладене у протоколі про адміністративне правопорушення.
На доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суду надані наступні докази, досліджені безпосередньо під час судового розгляду: 
- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №984650 від 20.03.2026 щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 88-1 КУпАП; 
- фотокопія письмових пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності від 20.03.2026, за змістом яких ОСОБА_2 не заперечувала факту продажу рослинної сировини, послалася на ті обставини, що позбавлена будь-якого заробітку та їй не було відомо, що рослини черемші є предметом, щодо якого здійснюються природоохоронні заходи;
- фотозображення, на якому зображена особа біля підставки із зрізаними пагонами рослин, з якого неможливо встановити як саму особу, так і ким, в який час, за яких обставин вказаний знімок зроблений та які діяння чи явища відображує. 
Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення ЄСПЛ "Авшар проти Туреччини"). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди зобов`язані застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" №39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» п. 161).
Протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_1 , не є достатнім доказом для притягнення особи до адміністративної відповідальності, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені у ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи і не викликали б сумнівів у суду, крім того, містить хибну правову кваліфікацію діяння особи, що не може бути усунуто під час судового розгляду.
Із матеріалів справи не вбачається існування будь-яких переконливих доказів на підтвердження факту вчинення саме правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 88-1 КУпАП або винуватості ОСОБА_1 , що суперечить вимогам ч. 1 ст. 256 КУпАП. 
З огляду на викладене, провівши аналіз досліджених у судовому засіданні доказів в їх сукупності, вважаю, що матеріали не містять достатніх та переконливих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 88-1 КУпАП. Вказане виключає притягнення її до адміністративної відповідальності.
Відповідно до пункту першого статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
З огляду на закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, підстави для стягнення судового збору відсутні.
Враховуючи викладене та керуючись ст. 88-1, 247, 251, 252, 283, 284 КУпАП
п о с т а н о в и в :
Провадження в справі про адміністративне правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 88-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі пункту першого статті 247 КУпАП - закрити.
Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя         І.В.Овсієнко