ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2026 року Чернігів Справа № 620/2660/26

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скалозуба Ю.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу  
за позовом	ОСОБА_1 	
до	Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області	
про	визнання протиправним та скасування пункту 4 рішення, зобов`язання вчинити певні дії, 	
У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, в якому просить:
визнати протиправним та скасувати п. 4 рішення Комісії з розгляду питань щодо надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України від 04.02.2026 року № 114 та рішення виконавчого комітету Семенівської міської ради Чернігівської області від 10 лютого 2026 року № 45 в частині затвердження п. 4 рішення Комісії з розгляду питань щодо надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України від 04.02.2026 року № 114;
зобов`язати Семенівську міську раду Чернігівської області (в особі її виконавчих органів) призначати ОСОБА_1 компенсацію у зв`язку з знищенням належного їй нерухомого мана - житлового будинку та господарських будівель та споруд за адресою АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що громадяни України, які є власниками знищених житлових будинків, які розташовані в Україні та стали непридатними для використання за цільовим призначенням внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, відновлення яких є неможливим шляхом поточного або капітального ремонту, реконструкції, реставрації чи економічно недоцільним, мають право на отримання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна. 
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду надано термін для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі та зазначає, що в ході засідання комісії було встановлено, що право власності на об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано в державному реєстрі речових прав після його знищення. Враховуючи попередні рекомендації надані Міністерством розвитку громад, територій та інфраструктури України щодо правомірності прийняття рішення щодо компенсації за знищений об`єкт, враховуючи той факт що на момент знищення на нього не було оформлено жодного правовстановлюючого документу, а державна реєстрація права власності відбулась після його знищення, Міністерства юстиції України (лист від 01.04.2025 року №49695/46632-26-24/8.4.4), у якому Мін`юст також наголосив на тому що відповідно до частини 2 статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо ж право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то право власності виникає з моменту такої реєстрації. Враховуючи норми Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», можна зробити висновок, що новостворений об`єкт набуває статусу нерухомого майна після завершення його будівництва, прийняття такого об`єкта в експлуатацію та реєстрації права власності. У свою чергу об`єкти будівництва не належать до об`єктів нерухомості, а їх власники є власниками будівельних матеріалів. Враховуючи, попередньо надані рекомендації, Комісія прийняла рішення відмовити у наданні компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
Як слідує з матеріалів справи та підтверджується актом дистанційного обстеження №40 від 19.12.2025, комісія з обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії російської федерації, 14 серпня 2025 року було знищено будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10-12).
Рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 01.10.2025 у справі №744/594/25, яке набрало законної сили 03.11.2025, визнано за ОСОБА_1 , право приватної власності на житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами в цілому, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 
Судове рішення мотивовано тим, що даний будинок було збудовано позивачем у 1980 році на відведеній для цього земельній ділянці. На час забудови будинку питання набуття права власності регулювалося постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю та будівництво індивідуальних житлових будинків». Даний правовий акт не пов`язував виникнення права власності на житловий будинок з проведенням його реєстрації. Це також підтверджено правовим висновком Верховного Суду України в цивільній справі 6-137цс13 від 18.12.2013 року. 31.01.1966 року наказом Мінкомгоспу УРСР була затверджена Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, яка діяла до 13.12.1995 року (далі - Інструкція). Відповідно до п. 4 вказаної Інструкції реєстрації підлягали лише всі будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу Української PCP, а відповідно до п. 6 Інструкції не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах. Отже, у сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних) будинків здійснювалося шляхом проведення у господарській книзі сільської ради відповідного запису та відкриття особистого рахунку на ім`я забудовника. Інших правовстановлюючих документів чинне на той час законодавство не передбачало.
З введенням в дію Закону України «Про власність» 1991 року та Цивільного кодексу України 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачалося, самовільно збудованими вони також не являються, так як будувалися і реєструвались згідно діючого на той час законодавства.
Таким чином, оскільки житловий будинок та господарські будівлі, які розташовані по АДРЕСА_1 , було зареєстровано відповідно до чинного на той час законодавства за позивачем, тому вона стала власником житлового будинку. Право власності позивача на вищевказаний житловий будинок ніколи ніким не оспорювалось.
Відповідно до вимог частини 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Обов`язковість державної реєстрації права власності на нерухоме майно встановлена пунктом 1 частини 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень».
В той же час в частині 5 ст. 3 цього ж Закону зазначено, що право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. В 2025 році позивач звернулася в органи БТІ та виготовила технічну документацію (технічний паспорт) на свій житловий будинок, яким підтверджується належний технічний стан будинку та господарських будівель і споруд.
На підставі вказаного судового рішення державним реєстратором Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області 17.11.2025 було зареєстровано право власності позивача на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
04.02.2026 на засіданні комісії розглядалась заява ОСОБА_1 , отримана з використанням електронної публічної послуги «єВідновлення» (№3B-28.11.2025-274822) щодо надання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України, що розміщується за адресою: АДРЕСА_1 .
Пунктом четвертим Рішення Комісії з розгляду питань щодо надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України від 04.02.2026 року № 114, затвердженим рішенням виконавчого комітету Семенівської міської ради Чернігівської області від 10 лютого 2026 року № 45, позивачці відмовлено відмови у наданні компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна - житловий будинок та господарські будівлі та споруди за адресою АДРЕСА_1 .
Як вбачається з рішення комісії, відмова обґрунтована тим, що право власності на зруйнований об`єкт не було зареєстровано за позивачкою в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно станом на час виявлення знищення будинку, а зареєстроване після того, як будинок був знищений. 
Не погоджуючись із таким рішенням позивач звернулась до суду за захистом своїх прав та інтересів з цим позовом.
Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких громадянин має змогу побудувати житло, придбати його у власність, або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступною платою відповідно до закону.
Правові та організаційні засади надання компенсації за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, з дня набрання чинності Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України “Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні” від 24.02.2022 № 2102-IX, а також правові засади створення та ведення Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України визначає Закон України від 23.02.2023 №2923-IX “Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України” (далі - Закон №2923-IX).
Знищені об`єкти нерухомого майна - об`єкти нерухомого майна, які розташовані в Україні та стали непридатними для використання за цільовим призначенням внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, відновлення яких є неможливим шляхом поточного або капітального ремонту, реконструкції, реставрації чи економічно недоцільним: а) квартири, інші житлові приміщення в будівлі, будинки садибного типу, садові та дачні будинки; б) об`єкти будівництва (будинки садибного типу, садові та дачні будинки), в яких на момент знищення були зведені несучі та зовнішні огороджувальні конструкції (крім світлопрозорих конструкцій та заповнення дверних прорізів), щодо яких отримано право на виконання будівельних робіт; в) складові частини об`єктів будівництва (квартири, інші житлові приміщення в будівлі), які після прийняття в експлуатацію є самостійними об`єктами нерухомого майна, за умови що на момент знищення в об`єкта будівництва були зведені несучі та зовнішні огороджувальні конструкції (крім світлопрозорих конструкцій та заповнення дверних прорізів), щодо яких отримано право на виконання будівельних робіт (пункт 4 частини 1 статті 1 Закону 2923-ІХ).
Відповідно до підпункту «а» пункту 1 частини 1 статті 2 Закону 2923-ІХ отримувачами компенсації за пошкоджені/знищені об`єкти нерухомого майна (далі - отримувачі компенсації) є, зокрема, фізичні особи - громадяни України, які є власниками пошкоджених/знищених об`єктів нерухомого майна.
Частиною 3 статті 2 Закону № 2923-ІХ передбачено, що отримувачами компенсації не можуть бути: 1) особи, до яких застосовано санкції відповідно до Закону України "Про санкції"; 2) особи, які мають судимість за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених розділом І "Злочини проти основ національної безпеки України" Особливої частини Кримінального кодексу України; 3) спадкоємці щодо пошкоджених/знищених об`єктів нерухомого майна, які належали за життя спадкодавцям, визначеним пунктами 1 і 2 цієї частини.
Відповідно до частини б статті 6 Закону № 2923-ІХ, підставами для відмови у наданні компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна є: 1) подання заяви про надання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна особою, яка не може бути отримувачем компенсації відповідно до цього Закону або не має повноважень для подання заяви; 2) виявлення недостовірних даних, зазначених у заяві про надання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна; 3) подання заяви про надання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна після спливу строку, визначеного частиною першою статті 4 цього Закону.
Механізм надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна та її використання відповідно до Закону України «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України», визначає Порядок надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2023 № 600 (далі Порядок № 600).
Відповідно до пункту 2-1 Порядку № 600, подання особою, яка є власником знищеного об`єкта нерухомого майна, заяви про надання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна, визначеного згідно з підпунктом а) пункту 4 частини першої статті 1 Закону, в електронній формі здійснюється з використанням засобів Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, зокрема мобільного додатка Порталу Дія (Дія), за умови, що право власності такої особи на зазначений знищений об`єкт нерухомого майна зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та підтверджено відповідними відомостями з нього.
Суд зазначає, що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (витяг № 452634022 від 19.11.2025) за позивачем зареєстровано право власності на закінчений будівництвом об`єкт - житловий будинок загальною площею 61,7 кв. м, житловою площею 25 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер ОНМ 3238323574060.
Право власності було зареєстровано на підставі рішення суду у справі № 744/594/25 від 01.10.2025.
Аналізуючи вимоги Закону № 2923-ІХ та Порядку № 600 суд дійшов висновку, що вони не містять припису щодо відмови в компенсації у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок на момент його знищення.
Законодавство містить вичерпний перелік для відмови у наданні компенсації за знищений об`єкт: 1) якщо особа не може бути отримувачем або не має повноважень для подання заяви; 2) якщо особою в заяві вказані недостовірні дані; 3) якщо заяву подано після спливу визначеного строку.
Суд зазначає, що жодна з вказаних підстав не присутня у даному випадку - позивач може бути отримувачем і має повноваження для подання заяви; у заяві позивачем зазначені всі достовірні дані; заяву позивачем подано в межах визначеного строку.
Таким чином у Комісії при прийнятті оскаржуваного рішення та у відповідача при його затвердженні не було правових підстав для відмови позивачу в наданні компенсації на відновлення окремих категорій зруйнованих об`єктів нерухомого майна за поданою заявою № ЗВ-28.11.2025-274822 з посиланням на відсутність правовстановлюючих документів на будинок на момент його знищення.
Згідно з пунктами 2-4 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Частинами 1, 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Доказами в адміністративному судочинстві, відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Своєю чергою, відповідно до статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно зі статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Водночас, прийняті рішення відповідачем свідчать про те, що останній не надав жодної оцінки документам, поданим заявником, а саме судовому рішення про визнання права власності за ОСОБА_1 на житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами в цілому, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а також встановлені в указаному рішенні суду обставини.
Таким чином, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність своїх дій щодо розгляду заяви ОСОБА_1 без належного обґрунтування, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), а також без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити шляхом визнання протиправними та скасування пункт 4 рішення Комісії з розгляду питань щодо надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України від 04.02.2026 року № 114 та рішення виконавчого комітету Семенівської міської ради Чернігівської області від 10 лютого 2026 року № 45 в частині затвердження п. 4 рішення Комісії з розгляду питань щодо надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України від 04.02.2026 року № 114; зобов`язання Семенівську міську раду Чернігівської області (в особі її виконавчих органів) повторно розглянути заяву ЗВ-28.11.2025-274822 на отримання компенсації на відновлення окремих категорій зруйнованих об`єктів нерухомого майна та надати ОСОБА_1 компенсацію у зв`язку з знищенням належного їй нерухомого мана - житлового будинку та господарських будівель та споруд за адресою АДРЕСА_1 .
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Тому, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 1331,20 грн.
Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати пункт 4 рішення Комісії з розгляду питань щодо надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України від 04.02.2026 року № 114 та рішення виконавчого комітету Семенівської міської ради Чернігівської області від 10 лютого 2026 року № 45 в частині затвердження п. 4 рішення Комісії з розгляду питань щодо надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України від 04.02.2026 року № 114.
Зобов`язати Семенівську міську раду Чернігівської області (в особі її виконавчих органів) повторно розглянути заяву ЗВ-28.11.2025-274822 на отримання компенсації на відновлення окремих категорій зруйнованих об`єктів нерухомого майна та надати ОСОБА_1 компенсацію у зв`язку з знищенням належного їй нерухомого мана - житлового будинку та господарських будівель та споруд за адресою АДРЕСА_1 .
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1331,20 грн.
Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Відповідач: Семенівська міська рада Новгород-Сіверського району Чернігівської області, вул. Героїв України, 6, м. Семенівка, Чернігівська обл., Новгород-Сіверський р-н, 15400, код ЄДРПОУ 04062009. 
Дата складення повного рішення суду - 11.05.2026. 
Суддя Ю. О. Скалозуб