Справа № 467/179/26
2/467/253/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

04.05.2026 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Явіци І.В.
за участю секретаря судового засідання Рожкової Т.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Арбузинка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту,
ВСТАНОВИВ:

Вимоги позивача та доводи на їх обґрунтування

Звернувшись до суду із вказаним позовом, представник позивача посилалась на те, що 22 липня 2025 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір надання коштів у кредит № 8189162 за умовами якого позикодавець надав позичальнику кредит в розмірі 3000 грн. строком на 360 днів з 22 липня 2025 року по 16 липня 2026 року зі сплатою: фіксованої процентної ставки у розмірі 0,95%, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту; комісії за надання кредиту в розмірі 17,25% від суми наданого кредиту, що становить 517,50 грн.
Вказаним договором також передбачено, що у разі порушення позичальником строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується неустойка у розмірі 150 грн. за кожен день понадстрокового користування.
Договір кредиту підписано підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора 670083 в порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Кредитодавець ідентифікував відповідача за посередництва системи BankID НБУ, отримавши від АТ «Ощадбанк» за згодою ОСОБА_1 персональні данні.
Кредитодавець, на виконання умов кредитного договору, надав відповідачу грошові кошти в розмірі 3000 грн., шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок № НОМЕР_1 , за посередництва платіжної установи ТОВ «Европейська платіжна система».
В свою чергу, відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення боргу не виконала, в зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 12111 грн., яка складається з: 3000 грн. - заборгованості за основною сумою боргу; 2593,50 - заборгованості за процентами; 517, 50 грн. - заборгованості за комісією; 6000 грн. - заборгованості за пенею/комісією.
16 вересня 2025 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Деал Фінанс Груп» укладено договір факторингу № 16/09/25, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб-боржників, в тому числі за договором кредиту № 8189162 від 22 липня 2025 року.
Посилаючись на те, що відповідач належним чином умов укладеного договору не виконує, позивач через свого представника просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором № 8189162 у розмірі 12111 грн., судовий збір у розмірі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500 грн.

Процесуальні дії у справі

Спрощене провадження за цими вимогами було відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 19 лютого 2026 року після отримання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання/перебування відповідача - фізичної особи. Вказаною ухвалою судді, також задоволено клопотання представника позивача про витребування від АТ «Ощадбанк» доказів.

Позиції сторін

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про його дату, час і місце повідомлявся належно кожного разу. Згідно позовної заяви, представник позивача просив суд розгляд справи провести за відсутності представника позивача, при цьому не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач до суду не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась шляхом направлення судових повісток за адресою зареєстрованого місця проживання та публікації оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
При цьому, відповідач причин своєї неявки до суду не вказувала, будь-яких заяв, у тому числі й заяв по суті справи, не направляла, про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належно в силу положень ч. 9 ст. 10, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, у зв`язку із чим суд вважає наявними одночасно існування усіх передумов, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, і необхідних для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач двічі повідомлена про дату, час і місце судового засідання, проте, на розгляд справи свого представника не направила, причин його неявки не вказала, відзив на позов не подала, у той час, як позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи.
За такого, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, позаяк, жоден із учасників справи у судовому засіданні присутнім не був.

Установлені фактичні обставини справи і зміст правовідносин з посиланням на докази, а також оцінка аргументів, наведених учасникам справи

У свою чергу, суд, дослідивши надані позивачем докази, оцінивши їх з точки зору належності і допустимості, а також достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні доказів, виходив із такого.
Зокрема, суд установив, що 22 липня 2025 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії (надійний) № 8189162.
За умовами вказаного договору кредитодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти (кредит), на погоджений умовами договору строк (строк кредиту), шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язалась повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту (п. 2.1 договору).
Пунктом 2.2 договору визначено параметри та умови кредиту, а саме: сума кредиту - 3000 грн.; строк кредитування/строк договору 360 днів; розмір першого обов`язкового платежу - 1372,50 грн.; дата першого обов`язкового платежу 20 серпня 2025 року; розмір комісії за надання кредиту, який становить 17,25% від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 517,50 грн.
Разом із цим, вказаний пункт договору також містить відомості про: дату надання кредиту та дату його повернення; розмір денної процентної ставки, який становить 0,95%; розмір неустойки, яка становить 150 грн. на день; орієнтовну загальну вартість кредиту в розмірі 13777,50 грн.; розмір загальних витрат за кредитом.
Крім того, п. 2.3 договору визначено розмір орієнтовної річної процентної ставки, який становить 3194,73%. При цьому визначено, що денна процентна ставка становить 0,998%.
За умовами п 2.5 договору максимальний кредитний ліміт, доступний позичальнику відповідно до умов цього договору становить 3000 грн. Даний ліміт є максимальною сумою коштів, яку кредитодавець може надати позичальнику в рамках цього договору.
Проценти за цим договором нараховуються щоденно, починаючи з першого дня користування кредитом до дня повернення, на залишок кредиту, виходячи із строку фактичного користування кредитом та до повного погашення заборгованості за договором (п. 2.8 договору).
Порядок реєстрації позичальника в ІКС з метою отримання кредиту визначено розділом 3 договору кредитно лінії.
Як вбачається з п. 4.4 договору позичальник ідентифікований та верифікований за допомогою системи BankID НБУ.
За умовами п. 5.1 договору, перед укладенням (підписанням) договору, позичальник ознайомлюється з паспортом споживчого кредиту та офертою, що містить в тому числі проект договору, політикою конфіденційності, правилами надання коштів та банківських металів у кредит за допомогою веб-сайту та мобільного додатку, іншою інформацією про кредитодавця та послуги, які ним надаються, в тому числі на сайті кредитодавця, інформацією, передбаченою Законом України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про захист персональних даних».
Паспорт споживчого кредиту надається позичальнику до укладення договору а спеціальною формою, яка встановлена Законом України «Про споживче кредитування» у вигляді електронного документа та містить всю необхідну інформацію, для прийняття позичальником обґрунтованого рішення щодо укладення договору (п. 5.2 договору).
Як передбачено умовами п. 5.5 договір укладається сторонами дистанційно, в електронній формі, з використанням ІКС.
Підписуючи електронне повідомлення одноразовим ідентифікатором, позичальник засвідчує , що акцепт є повним та безумовним, тобто він погоджується з усіма без виключення умовами оферти (п. 5.11 договору).
Відповідно до п. 6.2 договору за надання кредиту позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту, яка нараховується в день надання кредиту та підлягає сплаті позичальником відповідно до умов договору. Розмір комісії, яка нараховується за надання кредиту визначений п.п. 2.2.8, п. 2.2 договору.
Укладаючи цей договір, позичальник, зокрема, підтвердила, що: ознайомилась на сайті кредитодавця з повною інформацією щодо кредитодавця та його послуги, в тому числі інформацією, що передбачена ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та нормативно-правовими актами Національного банку України; до моменту підписання договору вивчила умови договору та правила надання коштів та банківських металів у кредит за допомогою веб-сайту та мобільного додатку, його зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі; договір уклався ним без нав`язування, відповідає його вільному вибору, намірам та інтересам, а інформація, надана кредитодавцем є зрозумілою та достатньою для прийняття усвідомленого рішення (п. 10.1 договору).
Крім того, як вбачається з реквізитів сторін вказаного договору, ОСОБА_1 зазначено номер свого електронного платіжного засобу НОМЕР_2 .
Вказаний договір кредитної лінії ОСОБА_1 підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 670083.
Таким чином, суд дійшов висновку, про те, що при укладенні договору кредитної лінії ОСОБА_1 , у відповідності до вимог закону, поінформовано про умови кредитування, строк кредитування, порядок повернення кредиту та процентів за користування кредитом, наслідки порушення умов договору, та така прийняла умови запропонованого їй договору, шляхом його підписання.
Як вбачається з платіжної інструкції та повідомлення ТОВ «Европейська платіжна система»,останнім відповідно до умов договору про переказ коштів № ПВ30-09-20/1 від 30 вересня 2020 року, укладеного між ТОВ «Европейська платіжна система» та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів», 22 липня 2025 року здійснено переказ грошових коштів в сумі 3000 грн. на рахунок електронного платіжного засобу ОСОБА_1 № НОМЕР_1 .
Згідно повідомлення АТ «Ощадбанк» від 26 лютого 2026 року на ім`я ОСОБА_1 відкрито банківський рахунок, який обслуговується за допомогою банківської платіжної картки № НОМЕР_3 .
Крім того, АТ «Ощадбанк» надано виписку по вказаному рахунку, згідно якого вбачається, що первісним кредитором на користь ОСОБА_1 було перераховано грошові кошти в розмірі 3000 грн.
Таким чином, ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» виконало прийняте ним зобов`язання щодо надання кредиту, здійснивши переказ грошових коштів на картковий рахунок, вказаний позичальником, у розмірі та строки погоджені умовами укладеного договору кредитної лінії.
В свою чергу, як вбачається з розрахунку заборгованості за договором № 8189162 від 22 липня 2025 року, складеного ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів», позичальник свої зобов`язання за договором про надання коштів у кредит не виконала, зокрема, жодного платежу в рахунок погашення заборгованості не здійснила, в зв`язку з чим станом на 23 грудня 2025 року виникла заборгованість за вказаним договором у розмірі 12111 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3000 грн.; заборгованості за відсотками в розмірі 2593,50 грн.; пені в розмірі 6000 грн.; комісії в розмірі 517,50 грн.
Крім того, судом встановлено, що 16 вересня 2025 року між ТОВ «Деал Фінанс Груп» (фактор) та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) укладено договір факторингу № 16/09/25 за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб.
Згідно витягу з реєстру боржників № 23/12/25-01 від 23 грудня 2025 року ТОВ «Деал Фінанс Груп» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 8189162 від 22 липня 2025 року на суму 12111 грн., яка складається з 3000 грн. - заборгованості за тілом; 2593,50 грн. - заборгованості за процентами за користування кредитом; 600 грн. - неустойки; 517,50 грн. - комісії за надання кредиту.
Умови договору факторингу були виконані обома сторонами про що суд робить висновок із наявної у матеріалах справи платіжної інструкції № 579937984.1 від 24 грудня 2025 року.
Тим самим суд встановив, що ТОВ «Деал Фінанс Груп» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором, який є предметом цього судового розгляду.
Як слідує із матеріалів справи, після відступлення права вимоги до ТОВ «Деал Фінанс Груп» ОСОБА_1 погашення заборгованості за договором кредитної лінії не здійснювала, в той час як і ТОВ «Деал Фінанс Груп» будь-яких нарахувань за вказаним договором також не здійснювало.
Тож, вирішуючи справу по суті, суд ураховував наступне.
Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
При цьому, згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.
Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком (фінансовою установою), тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Частиною 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Отже, між первісним кредитором ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем існували зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору, та регулюються главою 71 ЦК України та загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань.
Боржник зобов`язаний, як це передбачено ч. 1 ст. 527 ЦК України, виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом п. 4 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно з ч. 2 ст. 8 цього Закону до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, нормами Закону України «Про споживче кредитування» кредитору надано право встановлювати в договорі умову щодо комісії пов`язаної з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, а також відносити плату за такі послуги до загальних витрат за споживчим кредитом.
Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).
Визначення факторингу як кредитної операції міститься у статті 49 Закону України «Про банки та банківську діяльність», відповідно до якої факторинг це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.
Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Таким чином, у ракурсі установлених фактичних обставин щодо неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором кредитної лінії, ураховуючи наведені вище правові норми, які регулюють відносини, що виникли між сторонами, суд вважає правомірними вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за вказаним договором, яка складається з заборгованості за тілом кредиту, заборгованості за процентами та комісії за надання кредиту.
При цьому, суд перевірив правильність нарахування складових заборгованості, як то, щодо заборгованості за тілом, процентами за користування кредитом та комісії за надання кредиту, нарахованими згідно умов кредитного договору на дійсну заборгованість відповідача і вважає ці розрахунки в цій частині вірними, позаяк, вони відповідають умовам укладеного договору та вимогам закону.
Отже, суд робить висновок, що права позивача порушені відповідачем через неналежне виконання нею умов укладеного договору та непогашення дійсної заборгованості, а тому вони підлягають захисту шляхом стягнення на користь позивача установленої судом заборгованості, яка складається з заборгованості за тілом кредиту, заборгованості за процентами за користування кредитом та комісії за надання кредиту, яка у цій справі є підтвердженою належними, допустимим і достовірними доказами, у тому числі й їх сукупністю.
Щодо стягнення з відповідача пені, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процентирічних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договоромабо законом.
Однак, суд зазначає, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року, а також п. 18 Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Кредитні відносини між сторонами у справі виникли 22 липня 2025 року, тобто у період дії в Україні воєнного стану, який діє і на даний час.
Отже, відповідач відповідно до вимог підпункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України звільнений від відповідальності за порушення грошового зобов`язання, передбаченої ст. 625 ЦК України у період дії в Україні воєнного стану.
Крім того, Верховний суд у постанові Пленуму Верховного Суду від 07 лютого 2025 року № 6 зазначає, що пункт 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України не може розглядатись як порушення права кредитора на мирне володіння майном, оскільки такі заходи мають тимчасовий характер та спрямовані на захист інтересів боржника в умовах воєнного стану.
За такого, позовні вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.
Як наслідок, цей позов підлягає частковому задоволенню.

Щодо питання розподілу судових витрат

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового зборута витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема й витрат на професійну правничу допомогу.
За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача належить стягнути 1343,45 грн. судового збору, що становить 50,46 відсотків.
Що стосується вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, то суд керується правилами ст. 137 ЦПК України і вважає, що розмір цих витрат належно доведений і обґрунтований, оскільки в матеріалах справи наявний договір № 22-08/25/ДІЛ про надання правової допомоги від 22 серпня 2025 року; витяг з акту № 5-ДІЛ від 02 січня 2026 року приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги № 22-08/25/ДІЛ від 22 серпня 2025 року; витяг з акту приймання-передачі справ на надання правничої допомоги від 22 серпня 2025 року; платіжна інструкція кредитного переказу коштів від 16 січня 2026 року; документи, що підтверджують надання професійної правової допомоги адвокатом; відсутність клопотання відповідача про зменшення розміру цих витрат та недоведеність їх не співмірності, в зв`язку з чим з урахуванням часткового задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2270,70 грн.
З цих підстав, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 263-265,280-282 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» заборгованість за договором кредитної лінії (надійний) № 8189162 від 22 липня 2025 року в розмірі 6111 (шість тисяч сто одинадцять) грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 70 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» судовий збір у розмірі 1343 (одна тисяча триста сорок три) грн. 45 коп.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області на протязі 30 днів з дня отримання його копії. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» (ЄДРПОУ 44280974, 08205, м. Ірпінь, вул. Садова, буд. 31/33, офіс 40/3);

Відповідач:  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Суддя           Ірина Явіца