Справа № 183/6015/26
№ 1-кп/183/2099/26
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2026 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні об`єднане кримінальне провадження внесеного до ЄРДР за №12026042350000521від 13.04.2026, внесеного до ЄРДР за №12026042350000547 від 16.04.2026, внесеного до ЄРДР за №12026042350000637 від 05.05.2026, відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь Донецької області, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, розлученого, військовослужбовця, не зареєстрованого та не маючого постійного місця проживання, раніше судимого, а саме:
- 12.07.2010 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75, 76, 104 КК України 2001 р. від відбування покарання звільнити з іспитовим строком на 1 рік;
- 17.05.2011 року Новоазовським районним судом Донецької області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки з конфіскацією майна. Приєднано покарання за вироком від 12.07.2010 року;
- 17.05.2011 року Новоазовським районним судом Донецької області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки;
- 24.09.2018 року Приморським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді арешт строком на 4 місяці;
- 23.11.2020 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки;
- 20.10.2021 року Приморським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання та за вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 23.11.2020 остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строки 4 роки 6 місяців. Зарахувати в строк відбування покарання частково відбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 23.11.2020 з 29.09.2020 до 19.10.2021 року;
- 27.08.2025 року Самарівським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 75 КК України 2001 р. від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 407 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 
захисника ОСОБА_5 

обвинуваченого ОСОБА_3 

в с т а н о в и в :

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України « Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.
У невстановлену в ході досудового розслідування точну дату, однак не пізніше 09 квітня 2026 року близько о 01:00 годині ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходив повз підвального приміщення багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та знав, що у вказаному приміщенні знаходиться господарське приладдя. У цей момент у ОСОБА_3 раптово виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме господарського приладдя з вищевказаного підвального приміщення.
Реалізуючи свій прямий умисел, у вказані дату та час ОСОБА_3 , перебуваючи біля підвального приміщення багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, використовуючи знайдений ним неподалік невідомий предмет, здійснив злом навісного замку, який висів на вхідних металевих дверях до входу у приміщення. Після чого, ОСОБА_3 проник до приміщення вищезазначеного підвалу та за допомогою невідомого предмету здійснив злом навісного замку, який висів на дерев`яних дверях до входу в господарську кімнату та користуючись тим, що поруч нікого не має та розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, взяв руками, розташовану вздовж стіни бензинову мотокосу марки «Dnipro-M 43» вартістю 3677 гривень 64 копійки, яка належить ОСББ «Співдружність 39/176» та покинув підвальне приміщення з вказаним предметом, тим самим викравши його. Після чого, ОСОБА_3 утримуючи при собі викрадене майно залишив місце скоєння злочину, в подальшому розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСББ «Співдружність 39/176» майнову шкоду на загальну суму 3677 гривень 64 копійки.
Крім цього, встановлено, що ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, в супереч вимог ст. 41 Конституції України, ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану в невстановлену в ході досудового розслідування точну дату, однак не пізніше 01 квітня 2026 року близько о 01:00 годині проходив повз гаражне приміщення, яке розташоване поблизу будинку АДРЕСА_2 та знав, що у вказаному приміщенні знаходиться різноманітний інвентар. Далі спостерігаючи за обстановкою навколо приміщення, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, керуючись єдиним корисливим умислом, із застосуванням знайденим ним неподалік невідомим предметом, здійснив злом навісного замку, який висів на вхідних металевих дверях до входу в гараж та зайшовши в середину вказаного приміщення викрав звідти казан WOK чавунний торгової марки «Maysternya» об`ємом 8 л, з кришкою сковородою вартістю 1673 гривні 70 копійок; чохол на казан туристичний торгової марки «Brizoll» 6-8л вартістю 620 гривень 10 копійок; вудлище спінінгове чорного кольору торгової марки «Flagman» серії «24 Black Fire 73 L» модифікації 2.21 м, 3-15 г вартістю 1203 гривні 84 копійки, що належать ОСОБА_6 , а також викрав газовий балончик червоного кольору «Кемпінг», об`ємом 5-8 л; фідерне вудлище марки «Flagman Legend Feeder»; фідерне вудлище марки «Flagman Sherman Pro»; фідерне вудлище марки «Flagman Magnum River Feeder»; катушку чорно-синього кольору марки «Sherman», які не мають матеріальної цінності для потерпілого, якими на далі ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд, спричинивши майновий збиток потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 3497 гривень 64 копійки.
Крім цього, ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією на особливий період, у військовому званні «солдат», перебуваючого на момент вчинення кримінального правопорушення на посаді стрільця номера обслуги 1 аеромобільного відділення 1 аеромобільного взводу 1 аеромобільної роти аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1–4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, з метою тимчасового ухилення від військової служби, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, 10 червня 2025 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 в районі несеного пункту АДРЕСА_3 , чим незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків з військової служби, та продовжував ухилятися до 05 травня 2026 року, тобто до моменту його затримання працівниками правоохоронного органу на території м. Самар Дніпропетровської області.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав, повністю підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини, щиро розкаявся та повідомив суду, що дійсно залишив військову частину та підтвердив факт вчинення крадіжок.
Потерпілий ОСОБА_7 надав до суду письмову заяву, відповідно до якої судовий розгляд просив проводи без його участі, зазначив, що показання не бажає давати, питання з приводу покарання обвинуваченого залишив на розсуд суду, цивільний позов не заявляв. Майнову шкоду в ході досудового розслідування відшкодовано.
Потерпілий ОСОБА_6 надав до суду письмову заяву, відповідно до якої судовий розгляд просив проводи без його участі, зазначив, що показання не бажає давати, питання з приводу покарання обвинуваченого залишив на розсуд суду, цивільний позов не заявляв. Майнову шкоду в ході досудового розслідування не відшкодовано.
Прокурор з урахуванням думки та позиції обвинуваченого, який повністю та беззаперечно визнав вину в інкримінованих злочинах, не оспорював пред`явлене обвинувачення, відмовився від допиту свідків та дослідження частини письмових доказів. 
Крім повного визнання обвинуваченим своєї винуватості, його винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень повністю і об`єктивно підтверджується його показами в ході судового розгляду.
Суд вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним:
-таємного викрадення чужого майна (крадіжки), поєднаної з прокиненням інше приміщення, вчинене повторно, в умовах воєнного стану – за ч. 4 ст. 185 КК України; 
-самовільного залишення місця служби військовослужбовцем без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану – за ч. 5 ст. 407 КК України. 
Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно ст.12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
У той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає – щире каяття.
При цьому, суд вважає, що щире каяття обвинуваченого, в даній ситуації, ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, а також готовністю нести кримінальну відповідальність.
Обставини, які обтяжують покарання суд визнає - вчинення злочину повторно та рецидив злочинів. 
Призначаючи обвинуваченому міру покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєних кримінальних правопорушень, враховуючи його поведінку, якою він демонструє відверте нехтування встановленими законами України суспільними правилами поведінки, його зухвале ставлення до норм моралі та кримінального законодавства, а також те, що він раніше неодноразово судимий, на шлях виправлення не став, суспільно корисною працею не займається, що дає суду підстави для призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі та відсутності підстав для застосування ст. 69, 75 КК України. 
За сукупністю злочинів обвинуваченому слід призначити покарання за правилами ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Крім того, судом встановлено, що вироком від 27.08.2025 року Самарівським міськрайонним судом Дніпропетровської області ОСОБА_3 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком (сукупністю вироків).
Відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (далі - Постанова), у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України.
Згідно з абзацами 1, 2 пункту 25 Постанови, за сукупністю вироків (ст. 71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили. При застосуванні правил ст. 71 КК України судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.
Призначаючи покарання за кількома вироками, суд повинен визначити вид і розмір основного й додаткового покарань за знову вчинений злочин (злочини), а потім повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком із посиланням на ст. 71 КК України (абзац 3 пункту 25 Постанови).
При визначенні покарання за правилами ст. 71 КК України до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначати їх вид та розмір у новому вироку. Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати, зокрема, покарання, від відбування якого особу звільнено з випробуванням (ст.ст. 75, 79, 104 КК України).
Оскільки, обвинувачений на момент вчинення нових кримінальних правопорушень не відбув в повному обсязі покарання, визначене попереднім вироком суду, то на підставі ст. 71 КК України, суд вважає за необхідне до покарання призначеного цим вироком суду частково приєднати не відбуту частину покарання у виді позбавлення волі за вироком Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.08.2025 року.
Запобіжний захід у кримінальному провадженні обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний – тримання під вартою.
Під час досудового розслідування був проведений ряд судових експертиз, вартість якихпідлягає стягненню з обвинуваченого на користь держави відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років;
- за ч. 5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначити ОСОБА_3 покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати не відбуту частину покарання, яке призначено вироком Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.08.2025 року,та за сукупністю вироків визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.
Початок строку покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту фактичного затримання – 05 травня 2026 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення з моменту затримання, а саме з 05 травня 2026 року по 15 червня 2026 року включно.
Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою - залишити до набрання цим вироком законної сили, але не більше 60 діб з дня ухвалення даного вироку.
Речові докази по кримінальному провадженню: 
-коробку чорного кольору з мотокоси марки «Дніпро-М 43» - вважати повернутим законному володільцю за належністю;
-копію чеку та копію виписку з Єдиного реєстру юридичних осіб, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження – зберігати в матеріалах кримінального провадження;
-копії договорів фінансового кредиту та застави №1.791 від 01 квітня 2026 року, №1.786 від 01 квітня 2026 року, №1.797 від 02 квітня 2026 рокуякі зберігаються в матеріалах кримінального провадження – зберігати в матеріалах кримінального провадження;
-товарний чек №74 за 27.02.2026 та товарний чек №84-11 за 15.09.2025 на придбання викраденого майна,які зберігаються в матеріалах кримінального провадження – зберігати в матеріалах кримінального провадження;
-копію договору №15Г від 01 січня 2026 року та аркуш характеристики викраденого майна, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження – зберігати в матеріалах кримінального провадження;
-бензинову мотокосу марки «Дніпро-М 43», S/n:ZNM082108-00042 –вважати повернутим законному володільцю за належністю.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення експертиз:
-СЕ/19/104-26/13754-ТР від 21.04.2026 у розмірі 3850 гривень 88 копійок;
-СЕ/19/104-26/13760-Д від 16.04.2026 у розмірі 1782 гривні80 копійок;
-СЕ/19/105-26/4960-ТВ від 20.05.2026 у розмірі 7220 гривень 40 копійок.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а ОСОБА_3 в той же строк, з моменту вручення копії вироку.
Копію вироку вручити ОСОБА_3 та прокурору негайно.

Суддя ОСОБА_1