РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

15 травня 2026 року 	м. Рівне	№460/20924/25	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді С.М. Дуляницька, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом
 	Товариства з обмеженою відповідальністю "ШПАНОВСЬКИЙ ІМПОРТ-ЕКСПОРТ" 	
до	Головного управління ДПС у Рівненській області 	
 	про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -	

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Шпановський імпорт-експорт» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 18.08.2025 №14722/17-000705-22.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на підставі акту фактичної перевірки відповідачем було прийнято спірне податкове повідомлення-рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення пункту 12 статті 3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”. Позивач вважає податкове повідомлення-рішення від 18.08.2025 №14722/17-000705-22 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 124577,72 грн. протиправним як в частині не забезпечення ведення у встановленому порядку обігу товарних запасів за місцем їх продажу, а також щодо застосування штрафних санкцій за не проведення розрахункової операції через РРО. Зазначає, що перевірка діяльності позивача здійснювалася на підставі наказу ГУ ДПС у Рівненській області від 11.07.2025 року №1990-п «Про проведення фактичної перевірки магазину «KNOPKA» за адресою Рівненська обл., м.Рівне, вул.Княгиницького, 1». У вказаному наказі поряд із покликанням, зокрема, на п.80.2 ст.80 ПКУ, не міститься посилання на наявність будь-якої інформації щодо: порушень з боку позивача; ким та коли така інформація надана; не зазначено жодного доказу отримання такої інформації/звернення. Вказує, що контролюючим органом не дотримано порядок призначення та проведення фактичної перевірки, у тому числі, щодо обґрунтування її підстав, періоду та місця проведення перевірки, у зв`язку із чим прийняте на підставі незаконної перевірки оскаржуване податкове повідомлення-рішення не може вважатися правомірним. Також зазначає, що висновок відповідача про не ведення позивачем обліку товарних запасів не відповідає дійсності. Вказує, що направив до контролюючого органу докази ведення обліку товарних запасів. Також вказує, що в Акті перевірки було відображено, що сума готівкових коштів на місці проведення розрахунків становить 10064,00грн., а сума готівкових коштів згідно х-звітів з ПРРО становить 9381,86грн. Водночас, сума 682,14грн. – це виторг у цей день ФОП ОСОБА_1 , на підтвердження чого було надано відповідачу відповідні документи. Зазначає, що під час перевірки керуюча магазином «KNOPKA» повідомляла перевіряючим, що в магазині одночасно здійснює свою діяльність як ТОВ «Шпановський імпорт-експорт» (яке продає в магазині канцтовари), так і ФОП ОСОБА_1 (який здійснює реалізацію кавових напоїв), а відповідно у кожного суб`єкта господарювання є власний готівковий виторг від його підприємницької діяльності. За наведеного, просить позовні вимоги задовольнити.
Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, про що подав відзив. В обґрунтування своєї позиції вказує, що підставою для проведення перевірки стала доповідна записка управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Рівненській області від 11.07.2025 №2974/17-00-07-05-10, зокрема, що на виконання листа ДПС України від 13.06.2025 №15169/7/99-00-07-03-01-07 щодо невиконання податкового та іншого законодавства в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 було внесено пропозиції щодо організації проведення фактичної перевірки магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 з метою перевірки дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі порядку ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, ведення касових операцій, наявності свідоцтв, ліцензій, у тому числі на виробництво, обіг та зберігання підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
З акту фактичної перевірки (пп.2.2.20 п.2.2 розділу 2 акту) вбачається, що при проведенні перевірки господарського об`єкту – магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність позивач, встановлено:
1) не проведення розрахункових операцій через ПРРО на суму 682, 14 грн., а саме: сума готівкових коштів на місці проведення розрахунків становить 10 064,00 грн., сума згідно Х-звітів з ПРРО становить 9 381,86 грн. 
2) не ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, а саме: в магазині «KNOPKA» за адресою: Рівненська обл., м. Рівне, вул. Княгиницького, 1 відсутні документи, що підтверджують облік та походження товарів, що знаходились в реалізації згідно акту зняття залишків товарів від 12.07.2025 на загальну суму 123 895,58 грн.
Крім цього, було складено акт за №1256/Ж6/17-00-07-05 від 17.07.2025, який засвідчує факт ненадання платником податків ТОВ «ШПАНОВСЬКИЙ ІМПОРТ-ЕКСПОРТ» (код ЄДРПОУ 40526877) в магазині «KNOPKA» за адресою: Рівненська обл., м. Рівне, вул. Княгиницького, 1 документів (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті). 
Даним фактом засвідчено, що 12.07.2025 розпочато фактичну перевірку магазину «KNOPKA» за адресою: Рівненська обл., м. Рівне, вул. Княгиницького, 1. Розпочата перевірка в присутності керуючої Ляшкевич А.О. На початок перевірки в магазині «KNOPKA» не надано до перевірки документів, що підтверджують облік та походження товарів згідно акту зняття залишків від 12.07.2025. Тобто на місці продажу товарів, а саме в магазині «KNOPKA» за адресою: Рівненська обл., м. Рівне, вул. Княгиницького, 1 відсутні первинні документи, що підтверджують облік та походження товарних запасів. 
З огляду на викладене вище, в ході проведення фактичної перевірки встановлено порушення п.1, 2, 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995 (далі – Закон №265/95-ВР) та складено акт перевірки, що зареєстрований 17.07.2025 за №11719/Ж5/17-00- 07-05-17/40526877.
За наведеного, відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити.
11.12.2025 надійшла відповідь на відзив, в якій позивач покликається на те, що на момент призначення перевірки у ГУ ДПС у Рівненській області не було інформації, одержаної від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка б свідчила про можливі порушення конкретним платником податків – ТОВ «Шпановський імпорт-експорт» законодавства. За відсутності такої інформації сама по собі наявність абсолютно формально написаної доповідної записки (яка не містить відомостей про можливі порушення саме Позивачем законодавства) не є і не може бути визнана підставою для проведення фактичної перевірки.
Також вказує, що акт за №1256/Ж6/17-00-07-05 від 17.07.2025, який засвідчує факт ненадання платником податків ТОВ «ШПАНОВСЬКИЙ ІМПОРТ-ЕКСПОРТ» (код ЄДРПОУ 40526877) в магазині «KNOPKA» за адресою: Рівненська обл., м. Рівне, вул. Княгиницького, 1 документів (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті)», не складався в присутності представників позивача. Такий акт було складено не в день проведення фактичної перевірки у магазині (12.07.2025р.), а через п`ять днів після цього. Такий акт не було запропоновано до підпису представникам позивача та не було вручено його позивачу, що вбачається з такого акта на якому немає жодної інформації про це, а містяться підписи лише представників податкового органу. 
Зазначає також, що надані разом з запереченнями первинні та інші документи підлягали до обов`язкового врахування податковим органом в силу ст. 19 Конституції України, але в черговий раз Відповідачем було порушено вказану норму і права платника податків. Зауважує, що вказане подання аж ніяк не є поданням документів після завершення перевірки, а є своєчасним та належним наданням документів як те визначає п. 86.7.1 п.86.7 ст.86 ПК України. 
18.12.2025 відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, в якому дотримується позиції щодо правомірності як призначення перевірки, так і висновків щодо порушень, виявлених в ході перевірки. Просить у задоволенні позову відмовити.
Ухвалою від 18.11.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою від 08.12.2025 відмовлено в задоволенні клопотання про розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративної справи №460/20924/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ШПАНОВСЬКИЙ ІМПОРТ-ЕКСПОРТ" до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення. 
Ухвалою від 02.01.2026 продовжено процесуальний строк для подання заперечення на відповідь на відзив. 
Розглянувши заяви по суті, вивчивши доводи та аргументи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив та врахував такі фактичні обставини справи.
ТОВ «ШПАНОВСЬКИЙ ІМПОРТ-ЕКСПОРТ» є зареєстрованим з 01.06.2016 року суб`єктом господарювання. Основним видом економічної діяльності товариства є КВЕД 46.49 - Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення, а також, товариство здійснює і інші види діяльності: 77.33 - Надання в оренду офісних машин і устатковання, у тому числі комп`ютерів; 82.19 - Фотокопіювання, підготування документів та інша спеціалізована допоміжна офісна діяльність; 47.19 - Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 47.61 - Роздрібна торгівля книгами в спеціалізованих магазинах; 47.91 - Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет. Вказану діяльність Позивач здійснює як через офіційний інтернет-магазин https://knopka.shop/, так і через належні підприємству магазини. Позивач є платником податків та платником ПДВ.
12.07.2025р. за адресою магазину “KNOPKA” у м.Рівне по вул.Княгиницького, 1, головними державними інспекторами ДПС у Рівненській області Беднарук А.В. та Семенюк А.І. було проведено фактичну перевірку, за результатами якої складено акт фактичної перевірки від 17.07.2025 року (на бланку №033639), в якому відображено, що проведення контрольної розрахункової операції відбулося із застосуванням РРО та з видачею розрахункового документу, встановленої форми і змісту, за місцем продажу забезпечено створення фіскальних звітних чеків, контрольних стрічок і забезпечено їх зберігання. 
Водночас зазначено про виявлення порушення, яке полягає в наступному:
1) непроведення розрахункової операції через ПРРО на суму 682,14грн., а саме сума готівкових коштів на місці проведення розрахунків становить 10064,00грн., а сума готівкових коштів згідно х-звітів з ПРРО становить 9381,86грн.; 
2) не ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, в саме в магазині “KNOPKA” за адресою м.Рівне, вул.Княгиницького, буд.1, відсутні документи, що підтверджують облік та походження товарів, що знаходились в реалізації, згідно акта зняття залишків товарів від 12.07.2025р. на суму 123895,58грн. 
Не погодившись із змістом вказаного акта фактичної перевірки позивачем було подано до Головного управління ДПС у Рівненській області заперечення від 31.07.2025р., в яких наведено спростування встановлених порушень, а також долучено копії первинних документів на товар в кількості 47 аркушів (двостороннє копіювання).
За наслідками розгляду поданих позивачем заперечень і долучених до них первинних документів, відповідачем було надіслано на адресу позивача відповідь на заперечення вих. №8017/Ж12/17-00-07-05-24 від 14.08.2025р., якою повідомлено, що висновки в акті фактичної перевірки залишено без змін.
21.08.2025р. рекомендованим листом на адресу позивача надійшло податкове повідомлення-рішення (далі - ППР) від 18.08.2025 №14722/17-000705-22 (трекінг Укрпошта 3302300250995), яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 124577,72грн. за платежем «Штрафні санкції за порушення законодавства…про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». 
Не погодившись із прийнятим відповідачем ППР від 18.08.2025 №14722/17-000705-22, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивачем було подано до Державної податкової служби України в рамках процедури адміністративного оскарження скаргу від 29.08.2025р. (надіслано на адресу ДПС України листом з описом та повідомленням про вручення, що підтверджується накладною №3302200094384 від 01.09.2025 та фіскальним чеком від 01.09.2025). 
12.09.2025 ДПС України рішенням про продовження строку розгляду скарги повідомило про те, що розгляд скарги відбудеться 16.10.2025. У вказану дату розгляд відбувався за участі представника позивача, яким було надано відповідні пояснення та обґрунтування протиправності прийнятого ППР, але 28.10.2025 Державною податковою службою України було прийнято рішення про результати розгляду скарги №31109/6/99-00-06-03-02-06, яким залишено скаргу Позивача без задоволення, а ППР без змін.
Позивач, не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням в частині, звернувся до суду з позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд враховує таке. 
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі - ПК України).
Згідно із підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України).
Порядок проведення фактичної перевірки врегульований статтею 80 ПК України.
Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1 статті 80 ПК України).
Судом досліджено наказ ГУ ДПС у Рівненській області від 11.07.2025 №1990-п «Про проведення фактичної перевірки магазину «KNOPKA» за адресою Рівненська обл., м.Рівне, вул.Княгиницького, 1». Так, в даному наказі зазначено, зокрема, що перевірка призначена на підставі пп.80.2.2, п.80.2 ст.80 ПК України.
За приписами підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.
Отже, єдиною передумовою та підставою для призначення фактичної перевірки з питання дотримання платником податків податкової дисципліни, передбаченою підпунктом 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, є наявна та/або отримана в установленому законодавством порядку інформація від визначеного у цій же нормі кола суб`єктів: державних органів або органів місцевого самоврядування. Жодних інших підстав ця норма не встановлює.
Відповідно, саме наявність та/або отримання інформації є тією фактичною підставою для прийняття рішення про призначення фактичної перевірки, яке оформлюється у формі наказу і надає право контролюючому органу на його реалізацію шляхом проведення перевірки, за наслідками якої контролюючий орган має повноваження на прийняття відповідного рішення.
Підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України містить перелік сфер об`єктів податкового контрою, інформація про можливі порушення в яких має бути перевірена на предмет її підтвердження/спростування, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.
У постанові 26.03.2024 у справі №420/9909/23 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду сформулював наступний правовий висновок, щодо застосування вказаної норми ПК України.
Застосована законодавцем у цій нормі конструкція щодо наявної/отриманої інформації “яка свідчить про можливі порушення” дає підстави для висновку, що вона має вказувати саме на можливі порушення платником податків законодавства у визначеній сфері, тобто ті ймовірні, засновані на обґрунтованих припущеннях, порушення, які підлягають перевірці на підставі цієї інформації.
Водночас аналіз абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України не дає підстав для висновку, що в наказі про проведення перевірки в обов`язковому порядку має бути зазначено конкретну норму податкового або іншого законодавства, контроль за якими покладено на контролюючи органи, яка порушується платником.
Аналіз підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України дає підстави для висновку, що в ньому достатньою мірою розкривається як правова, так і фактична підстави для призначення фактичної перевірки, а саме наявність/отримання інформації від визначеного кола суб`єктів щодо можливого допущеного порушення податкової дисципліни у сферах здійснення платниками податків розрахункових операцій, наявності чи відсутності відповідних дозвільних документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.
Саме шляхом призначення і проведення фактичної перевірки контролюючий орган має з`ясувати питання дотримання суб`єктом господарювання податкової дисципліни у сфері, про можливі порушення у якій контролюючий орган отримав інформацію. Іншими словами, наявність/отримання інформації ще не свідчить про наявність підстав для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, натомість, є підставою для здійснення податкового контролю задля перевірки отриманої/наявної інформації. Такий податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки.
Отже, ПК України закріплює таку обов`язкову вимогу щодо змісту наказу про проведення перевірки як необхідність відображення підстави для її проведення, визначеної цим Кодексом. Під час вирішення питання щодо правомірності призначення і проведення перевірки, зокрема фактичної, необхідно надавати оцінку достатності змісту наказу в контексті чіткого визначення у ньому правової (юридичної) підстави проведення такої перевірки та існування відповідної фактичної підстави, яка є передумовою для її проведення.
Застосовними у спорах цієї категорії також є висновки Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2021 у справі №816/228/17, відповідно до яких неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. Підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.
Застосування таких висновків Великої Палати Верховного Суду знайшло своє відображення у низці постанов Верховного Суду, зокрема, від 29.11.2021 у справі № 280/1367/20; від 01.12.2021 у справі №400/1646/20; від 06.07.2022 у справі №815/5551/14, від 24.04.2023 у справі №560/2210/19, від 22.02.2022 у справі №420/12859/21, від 15.04.2022 у справі № 160/5267/21, від 27.04.2022 у справі №140/1846/21, від 28.10.2022 у справі №600/1741/21-а, від 28.12.2022 у справі №160/14248/21, від 28.12.2022 у справі №420/22374/21, від 23.02.2023 у справі №160/20112/21, від 23.02.2023 у справі №600/1402/22-а, тощо.
Якщо систематизувати цю судову практику щодо виявлених під час розгляду справи порушень норм податкового законодавства, допущених контролюючим органом під час призначення і проведення перевірки і обрання їх наслідків, вона полягає в тому, що кожне заявлене в межах конкретної справи порушення оцінюється судом на предмет його “істотності” чи “не істотності”. Виявлення під час розгляду справ допущення контролюючим органом істотних порушень норм податкового законодавства (до прикладу, встановлення факту відсутності законних підстав для призначення перевірки), це за висновками Верховного Суду може спричиняти наслідки у вигляді скасування рішень, прийнятих за наслідками перевірки. Водночас, ті процедурні порушення, які за своїм змістом не є істотними, за практикою Верховного Суду таких наслідків не спричиняють.
З огляду на викладене, Судова палата акцентувала увагу на наявності істотної різниці у критеріях оцінки правомірності наказу на предмет його підставності та/або оформлення, як наслідок, необхідності відмежування у спорах цієї категорії питання “наявності підстав для проведення перевірки” від питання “достатності відображення підстав для проведення перевірки у наказі” та/або “недоліків в оформленні рішення про проведення перевірки”. Підстави для призначення будь-якої перевірки чітко закріплені у нормах ПК України, за наявності яких у контролюючих органів виникає безпосередньо право на проведення перевірки, тоді як відображення цих підстав у наказі про призначення перевірки фактично є формалізацією у письмовій формі права на проведення перевірки, яке вже виникло. Безумовно, формалізація підстави для проведення перевірки у наказі має відповідати вимогам абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Під час вирішення питання щодо правомірності призначення і проведення перевірки, зокрема фактичної, необхідно надавати оцінку достатності змісту наказу в контексті чіткого визначення у ньому правової (юридичної) підстави проведення такої перевірки та існування відповідної фактичної підстави, яка є передумовою для її проведення.
Отже, у спорах цієї категорії перевірці підлягають як питання наявності обґрунтованих підстав для призначення перевірки, так і дотримання контролюючим органом вимог абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України під час оформлення рішення про призначення перевірки у формі наказу, їх узгодженість між собою. У випадку наявності обґрунтованих підстав для призначення фактичної перевірки, не можна вважати протиправним наказ про її призначення, у якому наявне покликання на вимоги підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, але не розкрито зміст наявної/отриманої інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування про можливі порушення податкового законодавства, не конкретизовано норми права, які ймовірно порушив платник, із зазначенням доказів такого порушення. Покликання у наказі на підпункт 80.2.2 пункт 80.2 статті 80 ПК України, що утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Тому відсутні підстави вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки. Тому такий наказ не можна вважати протиправним.
Відтак, якщо правовою підставою для проведення перевірки є відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України, який містить лише одну фактичну підставу для цього, то зазначення у наказі лише цього підпункту без розкриття його змісту та деталізації обставин не є істотним недоліком наказу, який давав би підстави вважати його протиправним.
Вирішуючи питання дотримання відповідачем процедури проведення фактичної перевірки в аспекті достатності відображення в наказі підстав для її проведення, суд у даному випадку виходить з того, що в наказі від 11.07.2025 №1990-п про проведення фактичної перевірки контролюючий орган навів наступне формулювання: з метою дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі порядку ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, ведення касових операцій, наявності свідоцтв, ліцензій, у тому числі на виробництво, обіг та зберігання підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Зокрема, зі змісту доповідної записки (а.с.53 том 2) вбачається, що перевірка магазину “Knopka”, за адресою: м. Рівне, вул.Княгиницького, 1 була проведена на виконання листа ДПС України від 13.06.2025 №15169/7/99-00-07-03-01-07.
Судом не встановлено, що вказана доповідна записка управління податкового аудиту мала істотні недоліки, не відображала в собі достатньої інформації, що була в наявності/отримана відповідачем в установленому законодавством порядку від державного органу, що може свідчити про можливі порушення платником податків законодавства, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій та не могла слугувати підставою та достатнім обґрунтуванням для призначення фактичної перевірки відповідно до підпункту 80.2.2, пункту 80.2 статті 80 ПК України.
Отже, суд вважає, що вказаний лист (доповідна записка) в розумінні підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України є інформацією, яка дає підстави для призначення та проведення фактичних перевірок.
Зазначені висновки суду відповідають правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду від 27.03.2025 у справі №280/6830/23 від 27.03.2025 у справі №560/15692/23 від 06.02.2025 у справі №120/11036/23.
Отже, доводи позивача щодо неправомірності проведення ГУ ДПС в Рівненській області фактичної перевірки не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, судом не встановлено таких порушень вимог податкового законодавства під час призначення фактичної перевірки, що мають наслідком протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Щодо суті виявлених порушень суд зазначає таке.
Нормативно-правовим актом, який визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі, є Закон України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” від 06.07.1995№265/95-ВР (далі – Закон №265/95-ВР).
Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті); такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).
Суд зазначає, що на позивача поширюється вимога, визначена абзацом 1 пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР, 
Суд зазначає, що до 01.01.2022 пункт 12 статті 3 Закону №265/95-ВР передбачав, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Законом №1914-IX, який набрав чинності 01.01.2022, пункт 12 статті 3 Закону №265/95- ВР викладено в редакції (чинній на момент виникнення спірних правовідносин): “Суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті)”.
Отже, пункт 12 статті 3 Закону №265/95-ВР зобов`язує суб`єктів господарювання (як юридичних осіб, так і фізичних осіб-підприємців (за виключенням перелічених в третьому абзаці цієї норми осіб)) вести облік товарних запасів та у разі проведення перевірки на початок її проведення надати документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження тих товарних запасів, які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
При цьому, до 01.01.2022 суб`єкт господарювання зобов`язаний був надати такі документи під час проведення перевірки, а після цієї дати такий обов`язок має бути виконаним саме на початок її проведення.
Відповідно до статті 20 Закону №265/95-ВР, до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).
Отже, суб`єкт господарювання несе відповідальність за (окремо або в сукупності): 1) здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку; 2) ненадання на початок проведення перевірки документів, які підтверджують саме облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Відтак, ненадання на початок проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться в місці продажу (господарському об`єкті), є самостійною підставою для застосування штрафної санкції на підставі статті 20 Закону №265/95-ВР.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11 січня 2024 року у справі №420/12275/22, від 15 травня 2025 року у справі №380/9233/24, від 10 березня 2026 року у справі №300/2052/25. 
При цьому варто звернути увагу на таке. Стаття 20 Закону №265/95-ВР передбачає відповідальність за ненадання під час проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті) та/або за реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку. Водночас, пункт 12 ст. 3 Закону №265/95-ВР вимагає документи і про облік, і про походження товарів. 
На переконання суду, не варто ототожнювати фізичну відсутність первинних документів щодо походження товарів у магазині в момент перевірки з повним юридичним неведенням обліку. Оскільки ст. 20 Закону №265/95-ВР є каральною нормою, вона не може тлумачитися розширювально - фінансова санкція може бути застосована виключно за: 1) здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку; 2) ненадання на початок проведення перевірки документів, які підтверджують саме облік (а не походження) товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Тобто, попри те, що законодавство зобов`язує суб`єктів господарювання мати в місці продажу документи, які підтверджують як облік, так і походження товарів, фінансова санкція, передбачена статтею 20 Закону, застосовується виключно за ненадання документів, що підтверджують облік товарних запасів. Відповідальності безпосередньо за відсутність документів про походження товару законом не встановлено.
Так, інспекторами контролюючого органу складений Акт від 17.04.2025, де зазначено, що 12.07.2025 о 12 год 32 хв розпочато фактичну перевірку в магазині «KNOPKA» за адресою Рівненська обл., м.Рівне, вул.Княгиницького, Перевіркою встановлено факт не ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, в саме в магазині “KNOPKA” за адресою м.Рівне, вул.Княгиницького, буд.1, відсутні документи, що підтверджують облік та походження товарів, що знаходились в реалізації, згідно акта зняття залишків товарів від 12.07.2025р. на суму 123895,58грн. 
Крім того, актом №1256/Ж6/17-00-07-05 від 17.07.2025 (а.с.73 том 2) відповідач встановив, що на початок перевірки в магазині “KNOPKA” за адресою м.Рівне, вул. Княгиницького, 1, не надано до перевірки документів, що підтверджують облік та походження товарів згідно акту зняття залишків від 12.07.2025. Тобто на місці продажу товарів, а саме в магазині “KNOPKA” за адресою м.Рівне, вул.Княгиницького, 1, відсутні первинні документи, що підтверджують облік та походження товарних запасів. 
Також, з фрагменту відео «завершення перевірки», який наданий представником позивача до відповіді на відзив, видно, що уповноважена особа позивача стверджує про належне ведення обліку товарних запасів, водночас представник контролюючого органу наявність порушення пов`язує саме з тим, що на початок перевірки не надано накладні, тобто - з не наданням документів щодо походження товарів, а не їх обліку. 
Наказом Міністерства фінансів України “Про затвердження Порядку ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку” від 03.09.2021 №496 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02 листопада 2021 р. за № 1411/37033) затверджено Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку (далі Порядок №496).
У цьому Порядку терміни вживаються в таких значеннях:
документи, які підтверджують облік та походження товарів - Форма ведення обліку товарних запасів, визначена додатком до цього Порядку (далі - Форма обліку), та первинні документи;
первинні документи - опис залишку товарів на початок обліку, накладні, транспортні документи, митні декларації, акти закупки, фіскальні чеки, товарні чеки, інші документи, що містять реквізити, які дозволяють ідентифікувати постачальника та отримувача товару (найменування суб`єкта господарювання, реєстраційний номер облікової картки платника податків (далі - РНОКПП) або код згідно з ЄДРПОУ суб`єкта господарювання, серія та номер паспорта / номер ID картки для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття РНОКПП та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відповідну відмітку в паспорті), дату проведення операції, найменування, кількість та вартість товару.
Форма ведення обліку товарних запасів це спеціальна форма, затверджена як додаток до Порядку. Вона фіксує поточний стан товарних запасів у суб`єкта господарювання і є обов`язковим інструментом внутрішнього обліку. Тобто, саме вказана форма підтверджує наявність або відсутність обліку товарних запасів. 
Водночас, документи, що підтверджують походження товарів, це первинні документи, такі як: опис залишку товарів на початок обліку - фіксує вихідний стан запасів; накладні - підтверджують передачу товару між сторонами; транспортні документи - підтверджують переміщення товару; митні декларації - підтверджують законність імпорту/експорту; акти закупки - фіксують факт придбання товару; фіскальні та товарні чеки - підтверджують роздрібну купівлю; інші документи за умови наявності обов`язкових реквізитів.
А відтак, поняття «документи, які підтверджують облік та походження товарів» є збірним і охоплює дві складові: Форма ведення обліку товарних запасів відповідає за фіксацію наявності товару, а первинні документи - за підтвердження законного джерела його походження.
Порядок ведення обліку товарних запасів визначено розділом ІІ Порядок №496, відповідно до якого облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми обліку інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку.
ФОП, який здійснює діяльність у декількох місцях продажу (господарських об`єктах), веде облік товарних запасів також за кожним окремим місцем продажу (господарським об`єктом) на підставі первинних документів, які підтверджують отримання товарів такою ФОП або окремим місцем продажу (господарським об`єктом), та/або первинних документів на внутрішнє переміщення товарів між ФОП та його окремими місцями продажу (господарськими об`єктами). Первинні документи на внутрішнє переміщення товарів є невід`ємною частиною такого обліку.
Первинні документи, на підставі яких внесені записи до Форми обліку, є обов`язковими додатками до такої форми. Внесення даних до Форми обліку щодо надходження товарів на підставі первинних документів здійснюється до початку їх реалізації.
Форма обліку ведеться за вибором ФОП у паперовій або в електронній формі.
Форма обліку, первинні документи, які підтверджують облік та походження товарів, надаються посадовій особі контролюючого органу на її вимогу під час проведення перевірки. У разі якщо оригінали первинних документів відсутні у місці продажу, посадовій особі контролюючого органу можуть бути надані копії таких первинних документів з подальшим пред`явленням їх оригіналів до закінчення перевірки (за потреби).
Такі документи надаються особисто ФОП або особою, яка фактично здійснює продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такої ФОП.
Форма обліку в електронній формі на вимогу посадових осіб контролюючого органу має бути візуалізована у форматі, який дозволяє такій особі здійснити його перегляд та/або копіювання.
Судом встановлено, що відповідачем не доведено обставин того, що позивач не веде облік товарних запасів. Водночас, усі доводи відповідача зводяться до того, що на початок перевірки позивач не надав первинних документів щодо походження товару. Водночас, позивач як в позовній заяві, так і в запереченнях на акт перевірки, в скарзі на ППР, а також відеофіксації завершення перевірки стверджував, що ним облік товарів ведеться належним чином, а також є всі документи щодо походження товару. 
Крім того, пунктом 11 Порядку № 496 передбачено, що форма обліку, первинні документи, які підтверджують облік та походження товарів, надаються посадовій особі контролюючого органу на її вимогу під час проведення перевірки. 
12.07.2025 року у зв`язку із проведенням фактичної перевірки перевіряючими було надано письмовий запит про надання документів (копій документів), яким запитувалися лише: документи, що підтверджують право користування господарською одиницею, договір з банком/анкета на еквайрингове підключення та банківські виписки по еквайрингу в розрізі трансакцій по даті і часу за період з 01.10.2023 по 12.07.2025 (а.с.18 том 1).
На виконання вказаної вимоги товариством в повному обсязі нарочно було доставлено до контролюючого органу всі запитувані документи і жодних інших вимог щодо надання оригіналів або копій документів товариству пред`явлено не було.
Як зазначено в позовній заяві, в інтересах позивача було подано до ГУ ДПС у Рівненській області адвокатський запит вих.№86/25 від 22.07.2025 з вимогою зокрема, надати письмову інформацію про те чи здійснювалися під час фактичної перевірки запити до ТОВ «ШПАНОВСЬКИЙ ІМПОРТ-ЕКСПОРТ» щодо надання інформації та/або копій документів, якщо так, то чи було надано відповіді та копії запитуваних документів. Листом вих.№10089/6/17-00-07-05-07 від 28.07.2025 ГУ ДПС у Рівненській області було повідомлено про те, що під час проведення фактичної перевірки посадовими особами контролюючого органу було складено та вручено один примірник запиту про надання документів (копій документів) і всі, вказані у ньому документи, було надано у визначений термін. 
Таким чином, жодних інших запитів, окрім наведеного вище, товариству під час фактичної перевірки не пред`являлося. 
Також варто зауважити, із відеозапису початку перевірки вбачається, що і в усному порядку перевіряючими не було повідомлено продавцю про необхідність надання будь-яких документів, які стосувалися обліку товарів. Так, перевіряючі попросили у продавця звіти по терміналу та запропонували ознайомитись із направленнями. Відповідач іншого не довів. 
Вказане дає підстави стверджувати про те, що перевіряючими не пред`являлося вимоги щодо надання документів, які підтверджують облік та/або походження товарних запасів. 
З огляду на вказане, після отримання Акта фактичної перевірки та ознайомлення з його змістом, за наслідками чого і було виявлено те, що перевіряючі стверджують про начебто відсутність документів, всі такі документи позивач одразу надав до ГУДПС у Рівненській області.
Згідно до п.86.7 ст.86 ПК України встановлено, що у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки. Підпунктом 86.7.1 п.86.7 ст.86 ПК України встановлено, що акт перевірки, заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи і пояснення, у разі їх подання платником податку у визначеному цим пунктом порядку (далі - матеріали перевірки), розглядаються комісією такого контролюючого органу з питань розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок (далі - комісія з питань розгляду заперечень), яка є постійно діючим колегіальним органом контролюючого органу. Склад комісії та порядок її роботи затверджуються наказом керівника контролюючого органу. Розгляд матеріалів перевірки здійснюється комісією з питань розгляду заперечень контролюючого органу протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів і пояснень відповідно до цього пункту (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у запереченнях, додаткових документах та поясненнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. Платник податків має право брати участь у розгляді матеріалів перевірки особисто або через свого представника, у тому числі в режимі відеоконференції, про що зазначає у поданих запереченнях. Безпосередньо під час розгляду матеріалів перевірки платник податків має право надавати письмові (крім випадків розгляду матеріалів перевірки у режимі відеоконференції) та/або усні пояснення з приводу предмета розгляду п.п.86.7.3 п.86.7 ст.86 ПК України. 
З вказаного слідує, що відповідач дійшов неправомірного висновку про допущення позивачем порушення п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» - порушення ведення, в порядку встановленому законодавством, обліку товарних запасів, а відтак, і неправомірно до позивача застосовано санкцію в розмірі 123895,58 грн. на підставі ст. 20 названого Закону . 
Щодо висновку про не проведення розрахункової операції через ПРРО на суму 682,14грн. 
У акті фактичної перевірки відповідач вказує, що перевіряючими було виявлено факт не проведення через ПРРО розрахункової операції на суму 682,14грн. Водночас, позивач стверджує, що під час перевірки керуюча магазином «KNOPKA» повідомляла перевіряючим, що в магазині одночасно здійснює свою діяльність як ТОВ «Шпановський імпорт-експорт» (яке продає в магазині канцтовари), так і ФОП ОСОБА_1 (який здійснює реалізацію кавових напоїв), а відповідно у кожного суб`єкта господарювання є власний готівковий виторг від його підприємницької діяльності. Але перевіряючими під час фактичної перевірки було пред`явлено вимогу керуючій магазином порахувати всю готівку наявну в магазині разом (не відокремлючи ту, яка належить іншому суб`єкту господарювання, який здійснює діяльність у цьому ж магазині). З огляду на вказане в Акті перевірки і було відображено, що сума готівкових коштів на місці проведення розрахунків становить 10064,00грн., а сума готівкових коштів згідно х-звітів з ПРРО становить 9381,86грн. (але ця сума це виторг Позивача), а 682,14грн. – це виторг у цей день ФОП ОСОБА_1 , на підтвердження чого було надано відповідачу: Z-звіт №653 від 12.07.2025 року з якого вбачається наявність готівки в сумі 738,83грн: Чек ПРРО від 12.17.25р. на 35,00 грн. (за продаж капучіно); Чек ПРРО від 12.17.25р. на 82,00 грн. (за продаж лате); Чек ПРРО від 12.17.25р. на 29,00 грн. (за продаж американо з молоком); Чек ПРРО від 12.17.25р. на 29,00 грн. (за продаж американо з молоком). 
Суд звертає увагу, що на всіх вищевказаних документах чітко вказано про те, що суб`єкт господарювання – це ФОП ОСОБА_1 , місце діяльності магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою АДРЕСА_1 . 
Крім того, відповідачу було надано і форму №20-ОПП, з якої вбачається, що вказаний магазин був повідомлений ФОП ОСОБА_1 як місце через яке об`єкт, через який здійснюється діяльність.
Вказане, свідчить про те, що перевіряючим було достеменно відомо про те, що у магазині здійснюють діяльність два суб`єкта господарювання і кожен з яких використовує власне ПРРО та обліковує свої готівкові операції, а отже, знаючи вказане перевіряючі не мали права додавати готівковий виторг ФОП ОСОБА_1 до готівкового виторгу ТОВ «Шпановський імпорт-експорт» та стверджувати, що у касі одного з цих суб`єктів є необліковані кошти.
На підтвердження вказаного позивач долучив також і службову записку керуючої магазином – Ляшкевич А.О., в якій вона описує вищевказану ситуацію. 
Вказане вище належним чином спростовує висновок відповідача про допущення позивачем порушення законодавства (не проведення готівкової операції через ПРРО) на суму 685,14 грн.
З огляду на вказане, позову повністю спростовують правомірність прийнятого відповідачем ППР від 18.08.2025 №14722/17-000705-22, а отже, воно є протиправним та підлягає до скасування в повному обсязі.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.
Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 2422,40 грн. (а.с.183 том 1), який слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. 
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, то суд зазначає таке.
В обґрунтування понесення вказаних витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн. представник позивача додала до матеріалів справи договір про надання правової допомоги, платіжну інструкцію (а.с.177-182 том 1). 
Відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Пунктом 1 ч.3 ст. 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно з ч. 3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень ч.5 ст.134 КАС, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.6 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (с.7 ст. 134 КАС України).
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" від 5 липня 2012 року № 5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Cуд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.
Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).
Враховуючи вищевикладене, суд, враховуючи категорію та складність справи, вважає, що розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 20000,00 грн. є необґрунтованим та завищеним.
З урахуванням зазначеного, характеру спірних правовідносин, складності справи, обсягу доказів у справі, суд вважає за можливе зменшити розмір таких витрат до 5000,00 грн. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Шпановський Імпорт-Експорт" до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 18.08.2025 №14722/17-000705-22. 
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Шпановський Імпорт-Експорт" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 (п`ять тисяч гривень 00 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду. 
Повний текст рішення складений 15 травня 2026 року 
Учасники справи:
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ШПАНОВСЬКИЙ ІМПОРТ-ЕКСПОРТ" (вул. Княгиницького, 1,м. Рівне,Рівненський р-н, Рівненська обл.,33001, ЄДРПОУ/РНОКПП 40526877) 
Відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12,м. Рівне,Рівненська обл.,33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166) 

Суддя       С.М. Дуляницька