КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 травня 2026 року м. Київ справа №640/14120/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Парненко В.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Конкурсної комісії із добору кандидатів для обрання суддею Європейського суду з прав людини від України про визнання протиправним та скасування рішення про відібрання кандидатів для обрання суддею Європейського суду з прав людини від України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі – позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Конкурсної комісія із добору кандидатів для обрання суддею Європейського суду з прав людини від України (далі - відповідач) в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення про відібрання кандидатів для обрання суддею Європейського суду з прав людини від України, прийнятого Конкурсною комісією із добору кандидатів для обрання суддею Європейського суду з прав людини від України за результатами співбесід, проведених 13-14 травня 2021 року в межах конкурсу, проведеного згідно Указу Президента України № 63/2021 від 19.02.2021 та на підставі якого на сайті Офісу Президента України було оприлюднено список відібраних кандидатів за наступним посиланням: https://www.president.gov.ua/administration/spisok-vidibranih-kandidativ-dlya-obrannyasuddeyu yevropejs-649.
Позивачка, обґрунтовуючи заявлені вимоги, зазначає, що вона у встановлений строк подала до конкурсної комісії документи для участі у конкурсі з добору кандидатів для обрання суддею Європейського суду з прав людини від України, була зареєстрована учасником конкурсу, успішно пройшла тестування з визначення рівня володіння мовами та була допущена до наступного етапу конкурсу — співбесіди. На переконання позивачки, під час співбесіди членами Комісії їй ставились питання, які не стосувалися її професійних, моральних чи інших якостей як кандидата, а були пов`язані з отриманням освіти на території російської федерації, її професійною діяльністю та ставленням до міждержавної справи «Україна проти російської федерації». Позивачка вважає, що такі питання мали дискримінаційний характер, свідчили про попередньо сформоване упереджене ставлення до неї та були поставлені під впливом публікації у засобах масової інформації напередодні проведення співбесіди. Також позивачка посилається на те, що за результатами конкурсу її кандидатуру не було включено до списку відібраних кандидатів, при цьому їй не було повідомлено мотивів такого рішення, що, на її думку, свідчить про непрозорість, необґрунтованість та невмотивованість рішення Комісії.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 липня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.
Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX, з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.
На виконання положень пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 2825-ІХ, Окружним адміністративним судом міста Києва скеровано за належністю матеріали цієї справи до Київського окружного адміністративного суду.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського окружного адміністративного суду позовну заяву передано на розгляд судді Парненко В.С.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.02.2025 адміністративну справу № 640/14120/21 прийнято до провадження судді Київського окружного адміністративного суду Парненко В.С., ухвалено здійснювати розгляд справи спочатку за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідач правом на подання відзиву не скористався.
Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Указом Президента України від 19 лютого 2021 року № 63/2021 було затверджено Положення про проведення конкурсу із добору кандидатів для обрання суддею Європейського суду з прав людини від України та утворено відповідну конкурсну комісію. 
25 лютого 2021 року конкурсна комісія оголосила про початок прийому документів для участі у конкурсі. 
Позивачка подала документи для участі в конкурсі, була зареєстрована його учасником, у подальшому пройшла тестування з визначення рівня володіння мовами та була допущена до співбесіди. 
Співбесіда з позивачкою була призначена на 14 травня 2021 року та проводилася у режимі відеоконференції з міста Страсбург. 
Після проведення співбесід, 17 травня 2021 року на сайті Офісу Президента України було оприлюднено список відібраних кандидатів для обрання суддею Європейського суду з прав людини від України, до якого позивачку включено не було.
Вважаючи рішення конкурсної комісії протиправним, дискримінаційним, необґрунтованим та таким, що порушує її права як учасниці конкурсної процедури, позивачка звернулася до суду з даним адміністративним позовом. 
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, з урахуванням дії норми закону у часі, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Процедура добору кандидатів для обрання суддею Європейського суду з прав людини від України визначається Положенням про проведення конкурсу із добору кандидатів для обрання суддею Європейського суду з прав людини від України, затвердженого Указом Президента України від 19.02.2021 № 63 ( у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 2 цього Положення, для проведення конкурсу утворюється конкурсна комісія із добору кандидатів для обрання суддею Європейського суду з прав людини від України (далі - конкурсна комісія).
Склад конкурсної комісії формується з числа фахівців у галузі міжнародного права, які мають високу кваліфікацію і значний досвід роботи у цій галузі, у тому числі провідних вчених, представників міжнародних організацій та всеукраїнських громадських об`єднань, діяльність яких спрямована на захист прав людини і основоположних свобод.
Персональний склад конкурсної комісії затверджує Президент України.
Діяльність конкурсної комісії ґрунтується на засадах незалежності, відкритості та прозорості процедури добору кандидатів для обрання суддею Європейського суду з прав людини від України.
Порядок роботи конкурсної комісії визначається регламентом, який затверджується на її першому засіданні.
Конкурс проводиться з додержанням принципу рівності прав конкурсантів незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання або інших ознак та з урахуванням вимог резолюцій і рекомендацій Парламентської Асамблеї Ради Європи (пункт 3 Положення).
Згідно з пунктом 5 Положення конкурс проводиться за такими етапами:
1) оголошення про проведення конкурсу, розміщення відповідної інформації у засобах масової інформації;
2) подання документів особами, які мають намір взяти участь у конкурсі;
3) розгляд поданих документів на відповідність вимогам, установленим цим Положенням, та допуск осіб до участі у конкурсі;
4) тестування осіб, допущених до участі у конкурсі, для визначення рівня володіння ними офіційними мовами Ради Європи;
5) проведення співбесіди;
6) відбір кандидатів.
Пунктом 10 Положення передбачено, що співбесіда проводиться конкурсною комісією з метою перевірки відповідності учасників конкурсу вимогам, установленим в абзацах другому, п`ятому та шостому пункту 4 цього Положення, та критеріям, визначеним частиною першою статті 21 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Співбесіда проводиться не раніше ніж через п`ятнадцять календарних днів із дня проведення Міністерством закордонних справ України тестування учасників конкурсу щодо визначення рівня володіння ними офіційними мовами Ради Європи.
Інформація про дату, час і місце проведення співбесіди розміщується конкурсною комісією на вебсайті Офіційного інтернет-представництва Президента України.
Відповідно до пункту 11 Положення за результатами співбесіди та з урахуванням результатів тестування учасників конкурсу щодо визначення рівня володіння ними офіційними мовами Ради Європи конкурсна комісія шляхом відкритого голосування простою більшістю голосів від її складу відбирає трьох кандидатів для обрання суддею Європейського суду з прав людини від України.
У разі рівного розподілу голосів вирішальним є голос голови конкурсної комісії.
Конкурсна комісія не пізніше наступного робочого дня після прийняття рішення за результатами проведеного конкурсу оприлюднює список відібраних кандидатів на вебсайті Офіційного інтернет-представництва Президента України.
Голова конкурсної комісії подає список відібраних кандидатів до Міністерства закордонних справ України для його подальшого внесення в установленому порядку до Ради Європи.
Про результати конкурсу голова конкурсної комісії інформує Президента України.
Організаційно-технічне забезпечення діяльності конкурсної комісії здійснюється Офісом Президента України та Державним управлінням справами (у межах компетенції).
При вирішенні даної справи суд виходить з того, що адміністративний суд не здійснює повторного конкурсного оцінювання кандидата, не визначає замість конкурсної комісії ступінь відповідності кандидата оціночним критеріям та не підміняє собою орган, якому державою надано повноваження щодо добору кандидатів. 
Верховний Суд у своїй практиці неодноразово вказував, що судовий контроль за дискреційними конкурсними рішеннями не означає підміну відповідного органу, а полягає у перевірці дотримання процедури, меж повноважень, відсутності свавілля та належності мотивів рішення. 
Суд зазначає, що сама по собі участь позивачки у конкурсі, проходження нею попередніх етапів та допуск до співбесіди не створювали у неї безумовного права бути включеною до списку відібраних кандидатів. Конкурсна процедура за своєю правовою природою передбачає порівняльне оцінювання учасників, у тому числі з урахуванням професійних, моральних, етичних та інших якостей, необхідних для зайняття відповідної посади. Тому невключення особи до переліку відібраних кандидатів не може автоматично свідчити про протиправність рішення конкурсної комісії, якщо позивачем не доведено, що таке рішення було прийнято з порушенням установленої процедури, поза межами повноважень, з дискримінаційних мотивів або на підставі обставин, які не могли враховуватися при оцінюванні кандидата.
Посилання позивачки на те, що поставлені їй під час співбесіди питання мали дискримінаційний характер, суд оцінює критично, оскільки з наведених у позові обставин не вбачається належного і достатнього підтвердження того, що саме ці питання стали підставою для невключення її до списку відібраних кандидатів. Позивачка фактично ототожнює сам факт постановки питань щодо її освіти, професійного досвіду, зв`язків із певною юрисдикцією та ставлення до міждержавної справи з наявністю дискримінації. Однак для висновку про дискримінаційний характер рішення необхідним є встановлення не лише факту відмінного ставлення, а й того, що таке ставлення ґрунтувалося на забороненій ознаці та спричинило негативні правові наслідки для особи. Таких обставин позивачкою не доведено.
Так само не може бути визнаним переконливим довід позивачки про те, що питання членів Комісії були поставлені під впливом публікації у засобах масової інформації. Наявність публікації в інформаційному просторі сама по собі не свідчить про те, що Комісія діяла упереджено або що її рішення було наперед визначеним. Позивачка не навела доказів того, що члени Комісії поклали в основу свого рішення саме зміст відповідної статті, а не результати співбесіди та загальну оцінку кандидата у межах конкурсної процедури. При цьому обставини, які стосуються професійного шляху кандидата, його публічного сприйняття, потенційних репутаційних ризиків та здатності представляти державу на посаді судді Європейського суду з прав людини, не є очевидно сторонніми для конкурсного оцінювання, зважаючи на особливий публічний статус відповідної посади.
Суд також відхиляє доводи позивачки про те, що запитання щодо її ставлення до справи «Україна проти російської федерації» свідчать про порушення професійної етики або неправомірну вимогу розкрити майбутню правову позицію. Із наведеного у позові змісту таких питань не вбачається, що позивачку примушували висловити наперед визначену позицію щодо вирішення конкретної справи по суті або зобов`язували розкрити такий підхід, який був би несумісним із вимогами суддівської незалежності. Водночас перевірка загального розуміння кандидатом стандартів незалежності, неупередженості, конфлікту інтересів, репутаційної доброчесності та спроможності діяти у складному міждержавному контексті належить до змісту співбесіди і не може вважатися протиправною лише тому, що відповідні питання були для кандидата незручними.
Доводи позивачки про непрозорість конкурсної процедури також не знайшли належного підтвердження. Із самої позовної заяви вбачається, що конкурс був оголошений публічно, позивачка мала можливість подати документи, була зареєстрована учасником, проходила відповідні етапи конкурсу, була допущена до співбесіди та фактично реалізувала право на участь у конкурсній процедурі. Отже, позивачка не була усунута від конкурсу, не була позбавлена можливості подати документи чи взяти участь у співбесіді, а її незгода з кінцевим результатом не є тотожною доведенню порушення її процедурних прав.
Суд враховує, що позивачка не навела конкретних обставин, які б свідчили про незаконний склад конкурсної комісії, порушення порядку проведення співбесіди, недотримання етапності конкурсу, фальсифікацію результатів, надання переваг іншим кандидатам із порушенням установлених правил або застосування до неї критеріїв, які не застосовувались до інших учасників. Натомість її доводи переважно ґрунтуються на суб`єктивній оцінці характеру поставлених їй питань та припущенні про упередженість Комісії. При цьому адміністративне судочинство ґрунтується на перевірці юридично значущих обставин, підтверджених належними доказами, а не на припущеннях сторони щодо мотивів прийняття оскаржуваного рішення.
Суд також враховує правові висновки, сформульовані у судовій практиці адміністративних судів щодо меж судового контролю у спорах, пов`язаних із реалізацією права на доступ до конкурсних процедур, зокрема, щодо обрання кандидатів на посади, що передбачають оціночне та дискреційне рішення суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, безсторонньо, добросовісно, розсудливо, пропорційно та з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.
Відповідно до статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи.
Згідно зі статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Разом з тим, завданням адміністративного судочинства є не лише встановлення факту порушення прав, свобод та інтересів особи, але і обрання ефективного способу їх захисту, який відповідає характеру такого порушення.
Суд зазначає, що спірні правовідносини у даній справі виникли у зв`язку з участю позивачки у конкурсній процедурі добору кандидатів для обрання суддею Європейського суду з прав людини від України.
Водночас судом встановлено, що позивачка була допущена до участі у конкурсі, подала всі необхідні документи, пройшла відповідні етапи конкурсного відбору, у тому числі тестування та співбесіду, тобто реалізувала своє право на участь у відповідній процедурі.
Таким чином, сам факт невключення позивачки до списку відібраних кандидатів за результатами конкурсу не свідчить про порушення її права на доступ до участі у конкурсі.
Суд також наголошує, що для застосування ефективного способу судового захисту необхідним є встановлення факту порушення права або охоронюваного законом інтересу особи, а також відповідності обраного позивачем способу захисту характеру такого порушення.
Відсутність порушеного права або невідповідність обраного способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється судом під час розгляду справи по суті та є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.
За наведених обставин у сукупності, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позову.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За наведених обставин у сукупності, зважаючи на наведені вище норми законодавства та встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволені позову.
У відповідності до положень ст. 139 КАС України, розподіл судових витрат за наслідками розгляду даної справи не здійснюється.
Керуючись статтями 2-10, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
в и р і ш и в:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Конкурсної комісії із добору кандидатів для обрання суддею Європейського суду з прав людини від України про визнання протиправним та скасування рішення про відібрання кандидатів для обрання суддею Європейського суду з прав людини від України, – відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Парненко В.С.