Справа № 146/152/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2026 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Пилипчука О.В.
з участю секретаря судового засідання Баранецької О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в селищі Томашпіль цивільну справу
ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:
позивач: ТОВ «Фінансова компанія «Ейс»
відповідач:  ОСОБА_1 
вимоги позивача: про стягнення заборгованості
представник позивача: Рябова Є.І.
представник відповідача: адвокат Мишковська Т.М.

ВСТАНОВИВ:

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
09 лютого 2026 року до Томашпільського районного суду Вінницької області надійшов позов представника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», в якому останній просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором № 758975988 від 21.06.2021 у розмірі 42034,42 гривень та судові витрати.
Представник ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» позов обґрунтував наступним.
21 червня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 758975988.
Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису.
Всупереч умов кредитного відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, що створило заборгованість у розмірі – 42034,42 грн., яка складається з: 10997,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 31037,42 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.
28.11.2018 між Первісним кредитором та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до договору факторингу укладалися додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії договору факторингу.
Первісний кредитор та ТОВ «Таліон плюс» на виконання Договору факторингу підписали Реєстр прав вимоги № 151 від 14.09.2021, за яким від Первісного кредитора до ТОВ «Таліон плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі зазначеному у реєстрі прав вимоги.
05.08.2020 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01.
ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на виконання договору факторингу підписали реєстр прав вимоги № 9 від 30.05.2023 до договору факторингу, за яким від ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі зазначеному у реєстрі прав вимоги.
11.07.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем укладено договір факторингу № 11/07/25-Е відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.
Відповідно до Реєстру Боржників від 14.07.2025 за Договором факторингу від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до Позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 42034,42 грн.
На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «Фінансова компанія «Ейс», тому останні вимушені з даним позовом звернутися до суду.
11 березня 2026 року відповідачем подано до суду відзив, згідно якого останній просить відмовити в задоволенні позову. 
Відзив обґрунтований наступним.
Позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 42034,42 грн., з яких 10997,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 31037,42 грн. заборгованість за відсотками (17379,20 грн. за період з 21.06.2021 року по 14.09.2021 року, 13658,22 грн. заборгованість по відсоткам за період часу з 15.09.2021 року по 30.05.2023 року).
З тексту укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем договору вбачається, що строк кредитування був погоджений сторонами та становив 20 днів.
Відповідно до п. 1.7. договору кредитна лінія надається строком на 20 днів від дати отримання кредиту позичальником. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору, строк дії кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором.
Протягом 20 днів дисконтного періоду відповідач мав сплатити відсотки в загальній сумі 960,00 грн. (0,4% від 12000 гривень х 20 днів).
З наданого позивачем розрахунку вбачається, що 14.07.2021 року відповідачем сплачено 4747,00 грн., тож відповідачем не було своєчасно сплачено нараховані проценти.
Відповідачем не сплачені усі фактично нараховані відсотки протягом дисконтного періоду, адже не було своєчасно сплачено нараховані проценти, тож в цьому випадку сума заборгованості по відсоткам в сумі 4080 грн. повністю погашена станом на 14.07.2021 року (1,7% від 12000,00 грн. х 20 днів – 4747,00 грн.), а залишок коштів в сумі 667,00 грн. мав бути направлений на погашення тіла кредиту.
Матеріали справи не містять жодного належного доказу, що відповідач ініціював збільшення суми кредиту, а також належних доказів перерахування відповідачу цих коштів.
Отже, позовні вимоги в частині стягнення кредитних коштів в сумі 2000 грн. та процентів за користування ними не підлягають до задоволення
Позивачем не надано суду належних доказів перерахування на банківський картковий рахунок відповідача грошових коштів в сумі 12000 грн. та 2000 грн.
Хоча в додатках до позовної заяви Позивачем зазначено, що надано витяги з Реєстру прав вимоги до Договору факторингу, але додані копії не відповідають вимогам чинного законодавства щодо витягу з документу, так кожний витяг додано у вигляді трьох окремих аркушів, на одному з яких міститься напис «Реєстр боржників» і строка таблиці з найменуванням колонок таблиці, другий аркуш містить строку в який зазначено інформація щодо кредиту та позичальника, третій аркуш містить реквізити з підписами сторін договору факторингу, при чому додані аркуші ніяким чином не поєднані один з одним і не можуть слугувати доказом передачі позивачу права вимоги за кредитом відповідача.
У зв`язку з відсутністю допустимих доказів копій (витягів) реєстрів боржників до зазначених договору факторингу не є достатніми доказами для встановлення факту переходу права вимоги.
Вказані позивачем 7000 грн. у відшкодування витрат на правничу допомогу є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатським бюро обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг та не підтверджені належними доказами, а також є несправедливими по відношенні до відповідача.
На підставі викладеного прошу відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу, при цьому, у разі якщо суд дійде іншого висновку, прошу зменшити розмір заявлених судових витрат до 500 грн.
Відповідачем плануються судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн.
13 березня 2026 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, згідно якого останній просить позов задовольнити. 
Відповідь на відзив обґрунтована наступним.
Відповідно до умов кредитного договору, первинний кредитор виконав взяті на себе зобов`язання та платіжним дорученням ініціювало переказ коштів в загальній сумі 2000,00 грн. та 12000,00 грн. на картковий рахунок відповідача.
Первинний кредитор лише в рамках електронної взаємодії з надавачем платіжних послуг, під час ініціювання платіжної операції, отримує в рамках протоколу обміну даними міжнародної платіжної системи інформацію в електронній формі про успішне завершення платіжної операції зарахуванням коштів на рахунок отримувача.
Відповідач ставить під сумнів вищезгадані факти, проте в той же час ним не надано: будь-яких належних і допустимих доказів того, що відповідні кредитні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорі або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить; будь-яких належних і допустимих доказів того, що сторонні особи мали доступ до його банківського рахунку на яку зараховані кредитні кошти; виписки по зазначеному картковому рахунку за спірні періоди на підтвердження факту не зарахування кредитних коштів на його рахунок; доказів повернення коштів чи спростування нарахованих кредитором процентів за період користування кредитними коштами.
Отже, враховуючи наведене, позивач дійсно підтвердив факт укладання кредитного № 758975988 від 21.06.2021 договору та наявність заборгованості у боржника.
Позивачем доведено факт виконання зобов`язання первинного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та перерахування на рахунок відповідача суми в розмірі 2000,00 грн. та 12000,00 грн. В свою чергу, відповідачем жодних доказів, що спростовують вимоги позивача або докази неотримання кредитних коштів не надано.
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 23 лютого 2026 року відкрито спрощене позовне провадження, перше судове засідання призначено на 20 квітня 2026 року.
11 березня 2026 року відповідачем подано до суду відзив.
13 березня 2026 року позивачем подано до суду відповідь на відзив.
Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 20 квітня 2026 року розгляд справи відкладено на 06 травня 2026 року.
Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.
Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» Рябова Є.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити за обставин викладених у позові та відповіді на відзив. Пояснила, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір. Договір укладено електронним способом з використанням одноразового ідентифікатора. Відповідач збільшив розмір кредиту до 14 тисяч гривень. В подальшому було укладено ряд договорів факторингу за якими право вимоги до відповідача перейшло до позивача. Між відповідачем та первісним кредитодавцем було узгоджено всі істотні умови договору. Відповідач не виконав свого зобов`язання та не погасив заборгованість за кредитним договором. 
Представник відповідача ОСОБА_1 , адвокат Мишковська Т.М. в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог за обставин викладених у відзиві. Пояснила, що обставини отримання кредиту стороною визнаються та не заперечуються. Відповідачка отримала кредит та в міру своїх знань відповідно до умов які є однозначно зрозумілими строк кредитування дорівнює 20 днів. Оскільки відповідачка кошти не повернула, то відповідно до умов договору заборгованість за відсотками становила 4080 гривень. Відповідач вносила кошти на погашення заборгованості та таким чином погасила відсотки та частину тіла кредиту. Позивачем необґрунтовано та не підтверджено підстав для нарахування відсотків понад строк кредитування. Позовна заява не містила відомостей про те, яким чином нараховуються відсотки, а заяви про зміну підстав позову, позивачем не подавалось. У відповіді на відзив позивач не може змінювати підстави позовних вимог. Позивачем макож не доведено перехід права вимоги до позивача.
Зазначила, що відповідач посилається на п 4.3. кредитного договору, яким передбачено понадстрокове нарахування відсотків, у вказаному пункті зазначено, що нарахування здійснюється в розмірі передбаченому п. 1.7.2. кредитного договору, однак такий пункт у договорі відсутній. 
Витрати на правову допомогу позивача є недоведеними та необґрунтованими.
Суд, заслухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши права та обов`язки сторін, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках – на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення.
Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Судом встановлено, що 21.06.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 758975988. Договір підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором MNV9T69Y.
Згідно п.1.1. за цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 22000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику.
Сума кредитного ліміту, вказана в п. 1.1. договору, це максимальна сума кредиту, яка протягом строку дії договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника.
Згідно п.1.3. договору кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 12000 грн. 00 коп. одразу після укладення договору.
Відповідно до п.1.7. договору кредитна лінія надається строком на 20 (двадцять) днів від дати отримання кредиту позичальником. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору, строк дії кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором.
Згідно п. 1.9.1. договору, виключно на період строку визначеного в п. 1.7 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 146,00 (сто сорок шість) процентів річних, що становить 0,40 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним.
Відповідно до 1.9.2. договору за умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7. договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 582,87 (п`ятсот вісімдесят дві цілих вісімдесят сім сотих) процентів річних, що становить 1,60 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець, за своїм вибором, може надавати позичальнику знижки на розмір індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в особистому кабінеті.
Відповідно до 1.12. сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку дії кредитної лінії (продовження загального строку дії договору) на наступних умовах:
1.12.1. зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду; 
1.12.2. з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 (вісімсот тридцять дев`ять цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним.
Згідно п. 4.3. договору, сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього договору (після 90 дня від дати закінчення дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, у розмірі визначеному в п.1.7.2. договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.
Пункту 1.7.2., на який відсилає п .4.3 договору, договір не містить.
Факт перерахування відповідачу коштів в розмірі 12000,00 грн. на виконання умов кредитного договору підтверджується платіжним дорученням від 21.06.2021 № 03adc37a-d299-4b63-b8df-0100eec2bb97, в подальшому відповідачу здійснювалось перерахування коштів в розмірі на суму 2000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 28.06.2021 № 8dc8dbf3-a7eb-4eb3-9181-14c229f2315d.
Відповідно до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено договір факторингу, строк дії договору закінчується 28 листопада 2019 року.
28 листопада 2019 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено додаткову угоду № 19 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, якою даний договір викладено у новій редакції та продовжено строк дії договору факторингу до 31 грудня 2020 року.
31 грудня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, якою даний договір викладено у новій редакції та продовжено строк дії договору факторингу до 31 грудня 2021 року.
31 грудня 2021 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено додаткову угоду № 27 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, якою даний договір викладено у новій редакції та продовжено строк дії договору факторингу до 31 грудня 2022 року.
31 грудня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено додаткову угоду № 31 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, якою даний договір викладено у новій редакції та продовжено строк дії договору факторингу до 31 грудня 2023 року.
31 грудня 2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено додаткову угоду № 32 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, якою даний договір викладено у новій редакції та продовжено строк дії договору факторингу до 31 грудня 2024 року.
У пункті 4.1 договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року зазначено, що наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку. 
Відповідно до реєстру прав вимоги № 151 від 14.09.2021 на умовах договору клієнт відступає фактору права вимоги до наступних боржників, зокрема ОСОБА_2 за кредитним договором №758975988.
Також, судом встановлено, що 05 серпня 2020 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №05/0820-01.
Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 на умовах договору клієнт відступає фактору права вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором №758975988.
11.07.2025 між ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 11/07/25-Е.
Відповідно до реєстру боржників від 14.07.2025 до договору факторингу № 11/07/25-Е від 11.07.2025 клієнт відступає фактору право вимоги заборгованостей на умовах передбачених договором факторингу № 11/07/25-Е від 11.07.2025, до ОСОБА_2 за кредитним договором №758975988 на загальну суму заборгованості 42034,42 грн.
Отже, суд дійшов висновку, що право вимоги за кредитним договором №758975988 від 21.06.2021 передано ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на користь ТОВ «Таліон Плюс», ТОВ «Таліон Плюс» на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та в подальшому позивачу на підставі Реєстрів прав вимоги.
Згідно довідки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ОСОБА_1 перераховано 12000 грн. 21.06.2021 року.
Згідно довідки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ОСОБА_1 перераховано 2000 грн. 28.06.2021 року,
Згідно виписки по рахунку ОСОБА_1 присутнє зарахування коштів 21.06.2021 в розмірі 12000 грн., 28.06.2021 року присутнє нарахування коштів в розмірі 2000 грн.
Відповідно до розрахунку заборгованості за період з 21.06.2021 по 14.09.2021 та розрахунку заборгованості за період з 14.09.2021 по 30.05.2023 загальна сума заборгованості становить 42034,42 грн. Розрахунок заборгованості містить відмітки про часткове погашення заборгованості, що враховано при обчисленні кінцевої суми. 
Як видно з п.1.7. кредитного договору кредитна лінія надається строком на 20 (двадцять) днів від дати отримання кредиту позичальником, також відповідно до 1.12.1. зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду.
Той факт, що кредит в повній мірі не був погашений стороною відповідача не оспорюється.
Таким чином строку надання кредиту становить 110 календарних днів (20 днів дисконтного періоду + 90 днів від дати закінчення дисконтного періоду).
Як видно з п. 4.3. розмір процентів після закінчення вказаного періоду нараховується у розмірі визначеному в п.1.7.2. договору, якого в договорі не міститься. Таким чином неможливо здійснити розрахунок процентів у строк понад 110 календарних днів.
Згідно розрахунку заборгованості станом на 08.10.2021 (21.06.2021 + 110 днів) розмір заборгованості становить 34446,52 грн.
Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі (ч. 1 ст. 205 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому т.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язань (неналежне виконання).
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Згідно ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.
Згідно правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду від 07 січня 2026 року у справі № 747/2790/25, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).
Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним) (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 липня 2021 року в справі № 759/24061/19 (провадження № 61-8593св21), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 лютого 2025 року в справі № 183/4256/21 (провадження № 61-15813сво23)).
Доказів того, що вказані договори факторингу визнані недійсними не надано, а тому суд вважає, що позивач надав докази, які підтверджують належний перехід прав вимоги до відповідача тричі: від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та від ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Фінансова компанія «Ейс».
За таких обставин ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» набуло статус нового кредитора за кредитним договором № 758975988 від 21.06.2021 року до відповідача.
Відповідачем фактично отримані та використані кредитні кошти у розмірі 14000 грн. Доказів належного виконання кредитного зобов`язання відповідачем матеріали справи не містять.
Таким чином відповідач ОСОБА_1 не надала своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, тобто відповідач зобов`язання за договором не виконала.
У зв`язку з порушенням зобов`язань ОСОБА_1 має заборгованість перед ТОВ «ФК «Ейс» за кредитним договором № 758975988 в розмірі – 34446,52 грн., яка складається з: 10997 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 23449,52 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.
На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погасив, що є порушенням законних прав ТОВ «Фінансова компанія «Ейс».
Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Зважаючи на часткове підтвердження позивачем заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 758975988 в розмірі 34446,52 гривень.
Відповідно до ч. 5 ст. 265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.
Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судом встановлено, що позивач ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» понесло судові витрати, що складаються з 2662,40 гривень, сплаченого судового збору.
Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача суму судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 2181,84 гривень (2662,40 х 81,95 %) пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Водночас відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Як вбачається з п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.1,2 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
На виконання вимог ст. 134 ЦПК України представником позивача в позові було надано орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, а саме на суму 7000 грн.
На виконання вимог ч.3 ст. 137 ЦПК України до позову додано договір про надання правової допомоги № 20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року, додаткову угоду № 25770917738 від 01 вересня 2025 року до договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року, Акт прийому-передачі наданих послуг, згідно якого вартість наданих послуг складає 7000 грн.
У відповідності до висновку Великою Палатою Верховного Суду, викладеного у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, визначено цілі оцінки витрат на професійну правничу допомогу: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включно з підготовчою до її розгляду, збиранням доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються за договором і на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості; розмір компенсації витрат адвоката встановлюється договором про надання правничої допомоги на підставі доказів; сума компенсації визначається за детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і витрат, необхідних для надання правничої допомоги; заявлені витрати на адвоката мають бути співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг і виконаних робіт; ціною позову та (або) зазначеним справи для сторони, в тому силі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Враховуючи, що позов було задоволено частково, а також, що розмір наданої позивачу правової допомоги є неспівмірним із складністю справи та виконаними адвокатом послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову і значенням справи для сторін, враховуючи, що в справі відбулося два судових засідання, зважаючи на заперечення представника відповідача проти суми витрат на правову допомогу, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2000 грн. витрат на професійну правову допомогу.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 15, 16, 20, 207, 526, ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554, ст. 610-611, 1046-1049, ч. 1 ст. 1054, ч. 2 ст. 1054, ч. 3 ст. 1054, 1077, 1082 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 95, 141, 228, 229, 235, 258, 263, 264, 265, 268, 279, 289, 354 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Позов ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором № 758975988 від 21.06.2021 у розмірі 34446,52 гривень (тридцять чотири тисячі чотириста сорок шість гривень п`ятдесят дві копійки).
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» 2181,84 грн. (дві тисячі сто вісімдесят одну гривню вісімдесят чотири копійки) судових витрат, що складаються із сплаченого судового збору.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» 2000 грн. (дві тисячі гривень) понесених витрати на правову допомогу.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.
Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія «Ейс», код. ЄДРПОУ: 42986956, адреса: 02090, місто Київ, вул. Поправки Юрія, буд. 6, каб. 13.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено: 11 травня 2026 року

Суддя:		  О. В.  Пилипчук