УХВАЛА

20 травня 2026 року 
м. Київ

справа №640/22398/18
адміністративне провадження № К/990/20686/26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Хохуляка В.В.,
суддів: Бившевої Л.І.,  Ханової Р.Ф., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03.06.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.04.2026 у справі №640/22398/18 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішень,

УСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві у якому просила:
визнати протиправними дії Головного управління ДФС в м. Києві щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 на підставі недійсного наказу від 13.04.2018 №6617, виданого Головним управлінням Державної фіскальної служби в місті Києві, та порушеного порядку прийняття контролюючими органами рішень про проведення такої перевірки;

визнати незаконним та скасувати складений за результатами такої перевірки акт від 27.06.2018 №2915/26-15-42-03-30 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року та з питань повноти нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року;

визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві від 01.08.2018 № 0087974203, № 0087984203, № 0087994203, №0088004203, №0088014203;

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві від 01.08.2018 №0088034203 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску;

визнати протиправними та скасувати вимоги Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві про сплату боргу (недоїмки) від 01.08.2018 № Ф-222 та від 04.09.2018 № Ф-162956-17;

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві від 04.12.2018 №240831-17 про опис майна у податкову заставу та податкову вимогу Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві від 04.12.2018 №240831-17.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.09.2019, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2019, адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 задоволено частково, а саме визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві від 04.12.2018 №240831-17 про опис майна у податкову заставу та податкову вимогу Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві від 04 грудня 2018 року №240831-17; в іншій частині позовних відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 08.04.2021 касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.09.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2019 в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасовано та направлено справу в цій частині на новий розгляд.

За наслідками нового перегляду справи №640/22398/18 рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03.06.2025, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.04.2026, адміністративний позов задоволено частково, а саме визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 01.08.2018 №0087974203, №0087984203, №0087994203, №0088004203 та №0088014203; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 01.08.2018 №0088034203 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску; визнано протиправними та скасовано вимоги Головного управління ДФС у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) від 01.08.2018 №Ф-222 та від 04.09.2018 №Ф-162956-17. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Головне управління ДПС у м. Києві 06.05.2026 звернулось з касаційною скаргою до Верховного Суду.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Підставою касаційного оскарження скаржником вказано пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

У касаційній скарзі скаржник зазначає, що суд не використав правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 08.09.2025 у справі № 320/3858/24. Суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність перевірки, фактично ототожнивши місце її проведення з видом перевірки, що на думку скаржника є помилковим та таким, що не відповідає положенням Податкового кодексу України та правовій позиції Верховного Суду.

За приписами пункту 6 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Предметом спору у цій справі є визнання протиправними та скасування рішень.

Керуючись частиною п`ятою статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22.12.2005 №3262, згідно з якою судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень з`ясовано, що вирішуючи даний спір суд апеляційної інстанції переглянув рішення суду першої інстанції з урахуванням правових позицій Верховного Суду викладеними у постановах від 21.02.2020 у справі №826/17123/18, від 22.09.2020 у справі 520/8836/18, від 24.05.2023 у справі №140/607/22.

Так, зокрема у постанові від 21.02.2020 у справі №826/17123/18 судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду формувала правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства. 

У постанові від 22.09.2020 у справі 520/8836/18 судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зазначила, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.

Отже, висновок судів першої та апеляційної інстанцій про часткове задоволення позову є правомірним.

Доводи, наведені скаржником у касаційній скарзі не є достатніми для відкриття касаційного провадження у справі на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Висновки суду апеляційної інстанції відповідають висновкам Верховного Суду, постанови про відступлення від яких немає, і колегія суддів не вважає за необхідне відступити від таких у цій справі, у зв`язку з чим у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03.06.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.04.2026 у справі №640/22398/18 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішень.

Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

В.В. Хохуляк
Л.І. Бившева 
 Р.Ф. Ханова 
Судді Верховного Суду