ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2026 року Чернігів Справа № 620/3326/26

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Баргаміної Н.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не внесення відомостей щодо ОСОБА_1 до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів Оберіг про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку відповідно до відомостей, які містяться у військовому квитку серії НОМЕР_1 ;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 внести відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів Оберіг про непридатність ОСОБА_1 до військової служби з виключенням з військового обліку, відповідно до відомостей, які містяться у військовому квитку серії НОМЕР_1 . 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що встановлення факту непридатності до військової служби є самостійною та достатньою підставою для виключення особи з військового обліку без необхідності додаткових умов чи рішень. 
Відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову, вказав, що позивач медичною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_3 від 27.09.1999 визнаний непридатним в мирний час, обмежено придатним у воєнний час по графі І ст.70-в, Наказу МОУ №207 від 12.07.1999. Вказує, що що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 05.06.2025 пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби, однак позивач не звертався до 05.06.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_4 з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 01.05.2026 було продовжено ІНФОРМАЦІЯ_1 процесуальний строк на подання відзиву, доданих до нього документів та долучено їх до справи; ухвалою суду від 01.05.2026 було витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином завірені копії облікової картки ОСОБА_1 , довідку від 27.09.1999, протокол № 1 від 27.09.1999 медичної комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 про непридатність позивача до військової служби у мирний час, обмежено здатним у воєнний час, актуальну інформацію про виключення з військового обліку (перебування на військовому обліку) ОСОБА_1 .
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
Згідно наданої суду облікової картки ОСОБА_1 , останній перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до військового квитка позивача, облікової картки, обліково-алфавітної книги призовників 1981 року народження, які проживають на території Корюківського району Чернігівської області, позивач 27.09.1999 медичною комісією був визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено здатний у військовий час.
На звернення позивача щодо внесення відомостей до ЄДРПВР про виключення з військового обліку, ІНФОРМАЦІЯ_2 листом від 19.09.2025 № 1/4424 було повідомлено, що відповідно до даних наявних в обліковій картці, ОСОБА_1 , медичною комісією, при ІНФОРМАЦІЯ_3 визнані непридатним до військової служби у мирний час, обмежено здатні у воєнний час відповідно до ст.70в графи І, Наказу МО України №207 від 12.07.1999. На той час ОСОБА_1 було знято з військового обліку відповідно до статті 37 п.6,3 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Запис про зняття з військового обліку, був занесений до військового квитка та ЄДРПВР. ОСОБА_1 був поновлений на обліку в 2025 році, оскільки причина виключення в ЄДРПВР була зазначена - інша причина та на даний час в Україні діє воєнний стан. Внести відомості до ЄДРПВР щодо виключення з військового обліку на підставі статті 70в графи І - непридатні до військової служби у мирний час, обмежено здатні у воєнний час, Наказу МО України №207 від 12.07.1999р., не є можливим оскільки виключення з військового обліку не передбачено за даною статтею. На даний час відповідний наказ втратив чинність, та на даний час в Україні діє воєнний стан, та відповідно до Закону України № 4524 від 15.07.2025 продовжено строк дії воєнного стану. Для вирішення питання та внесення інформації про виключення з військового обліку, Вам необхідно прибути до ІНФОРМАЦІЯ_5 , отримати направлення для проходження медичного огляду, за результатами якого до ЄДРПВР буде внесена відповідна інформація та проведено процедуру виключення, якщо така інформація підтвердиться.
Позивач, вважаючи, що відповідач зобов`язаний внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про виключення позивача з військового обліку, звернувся до суду з даним позовом. 
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, № 49/2024 від 05.02.2024, № 271/2024 від 06.05.2024, № 469/2024 від 23.07.2024, № 740/2024 від 28.10.2024, № 26/2025 від 14.01.2025, № 235/2025 від 15.04.2025, № 478/2025 від 15.07.2025, № 793/2025 від 20.10.2025, № 40/2026 від 12.01.2026, № 342/2026 від 27.04.2026 строк дії режиму воєнного стану продовжувався.
Відповідно до частин першої, другої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Згідно частини п`ятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Суд зазначає, що Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Згідно частин першої, другої статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.
Загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Так, згідно з абзацом 7 пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України підлягають громадяни України, зокрема, зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, служби зовнішньої розвідки України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Служби зовнішньої розвідки України.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зняттю з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, зокрема, з військового обліку військовозобов`язаних:
які вибули в іншу місцевість (адміністративно-територіальну одиницю) України і стали на військовий облік за новим місцем проживання;
які призвані чи прийняті на військову службу або навчання у закладах фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти;
які направлені для відбування покарання до установ виконання покарань або до яких застосовано примусові заходи медичного характеру;
які зараховані до військового оперативного резерву;
в інших випадках - за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України.
Також, суд зазначає, що частиною шостою статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які:
1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими;
2) припинили громадянство України;
3) визнані непридатними до військової служби;
4) досягли граничного віку перебування в запасі;
5) були кандидатами для прийняття на військову службу за контрактом відповідно до частини десятої статті 20 цього Закону, але не були прийняті на військову службу за контрактом;
6) звільнені з військової служби за контрактом відповідно до підпунктів «й» або «к» пункту 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону.
Суд зазначає, що законодавець виокремлює поняття «зняття з військового обліку» та «виключення з військового обліку», при цьому, при знятті з військового обліку, Законом передбачено можливість повторного взяття військовозобов`язаного на такий облік.
Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач в обґрунтування наявності підстав для виключення його з військового обліку вказував на те, що 27.09.1999 медичною комісією був визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено здатний у військовий час.
Відповідно до запису на сторінці 7 копії військового квитка позивач був знятий з військового обліку 29.10.2007.
Отже, матеріалами справи підтверджується, що позивач у 2007 році був знятий з військового обліку, а не виключений з військового обліку.
Водночас, запис у військовому квитку «знятий з військового обліку» не означає, що позивач не підлягає призову у воєнний час.
Матеріали справи не містять висновку ВЛК про повну непридатність позивача до військової служби за станом здоров`я в умовах воєнного стану.
Крім того, пунктом 2 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 21.03.2024 року №3621-ІХ "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист" установлено, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
При цьому, судом зазначає, що проходження медичного огляду через відсутність діючого висновку військово-лікарської комісії спрямовано на належне документальне оформлення військово-облікових документів та визначення придатності/непридатності особи у відповідності до вимог Закону України від 21.03.2024 № 3621-IX, яким фактично скасовано такий статус як обмежено придатний у воєнний час. 
Отже, особа, яка мала статус обмежено придатний, після скасування з 04.05.2024 законом цього статусу, мала пройти ВЛК.
При цьому, позивачем не долучено жодного та належного доказу звернення його до ТЦК про проходження ВЛК чи отримання відповідного направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду через електронні засоби. Також відсутні дані про те, що ВЛК не пройдено в силу об`єктивних обставин, які перешкоджали йому виконати покладений на нього обов`язок.
При цьому суд наголошує, що забезпечення виконання вказаного обов`язку покладалося не на ТЦК, а саме на особу, яка визнана обмежено придатною до військової служби.
За таких обставин, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність у нього права виключення з військового обліку.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскільки позивач не пройшов повторний медичний огляд (ВЛК) з метою визначення придатності до військової служби до 05.06.2025, у відповідача були підстави для включення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних/відомостей щодо взяття на військовий облік та встановлення статусу військовозобов`язаного.
Отже, оскільки у цій справі в межах спірних правовідносин не встановлено протиправних дій/бездіяльності або рішень відповідача, які б порушували права позивача, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими. 
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити повністю.
У зв`язку з відмовою в задоволенні позову, підстави для розподілу судових витрат відсутні. 
Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повне судове рішення складено 28.05.2026.

Суддя Наталія БАРГАМІНА