КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/2398/25
Провадження № 2/488/506/26 р.

РІШЕННЯ
Іменем України   

02.06.2026 року      м. Миколаїв 

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Селіщевої Л.І., розглянувши в порядку письмового провадження у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач – ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» звернувся до суду із даним позовом до відповідача – ОСОБА_1 , в обґрунтування якого вказав, що 22.11.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (оферту) № 22.11.2024-100000223, відповідно до якого відповідачу надано кредит у сумі 10 000 грн. строком на 155 днів, до 25.04.2025.
Згідно з умовами договору кредит надано на умовах строковості, платності та поворотності шляхом перерахування коштів на платіжну картку позичальника.
Позичальник зобов`язався використати кредит за цільовим призначенням, своєчасно повернути суму кредиту, проценти та комісії у строки, визначені договором і графіком платежів, а у разі прострочення — сплатити передбачені штрафні санкції.
В свою чергу відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на день подачі позову утворилась заборгованість у розмірі 30 100,00 грн.
Через відмову відповідача в позасудовому порядку відшкодувати заборгованість за Договором, позивач був змушений звернутися до суду із даним позовом, у якому він просить стягнути заборгованість та судовий збір, сплачений при подачі позову. 

Ухвалою судді від 18.06.2025 р. було відкрито провадження у даній справі і її розгляд був призначений за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
Копія даної ухвали разом із позовом та доданими до нього матеріалами була направлена відповідачу, та роз`яснено його право на подання відзиву та заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідач своїм правом на подання відзиву скористався, подавши відзив на позовну заяву. 
У поданому відзиві відповідач позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні.
Вказував, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт укладення між сторонами кредитного договору № 22.11.2024-100000223 від 22.11.2024. Надана до матеріалів справи копія договору не містить підписів сторін, позивач не надав доказів реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця, створення особистого кабінету, отримання та використання одноразового ідентифікатора для підписання договору, а також доказів направлення відповідачу примірника договору.
Крім того, відповідач заперечував факт отримання кредитних коштів, посилаючись на відсутність належних первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували перерахування коштів саме на його користь. 
На його думку, наданий позивачем лист платіжної організації та розрахунок заборгованості не є належними та допустимими доказами надання кредиту та розміру заборгованості. 
Також зазначав, що матеріали справи не містять доказів належності йому банківської картки та номера телефону, на які, за твердженням позивача, були перераховані кошти та направлений одноразовий ідентифікатор.
Крім того, відповідач зазначав, що з 21.03.2024 він проходить військову службу, а тому на нього поширюються передбачені законом пільги щодо нарахування штрафних санкцій та процентів за кредитними зобов`язаннями.
Представник позивача в свою чергу подав відповідь на відзив, який долучений до матеріалів справи та в якому позов підтримав у повному обсязі.
У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що особу відповідача під час укладення кредитного договору було належним чином ідентифіковано через систему BankID НБУ. 
Кредитний договір укладено в електронній формі відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» шляхом акцепту оферти та підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, надісланим на належний йому номер телефону.
Позивач вказав, що факт надання кредитних коштів підтверджується квитанцією про перерахування коштів на платіжну картку, реквізити якої були зазначені самим відповідачем під час оформлення заявки. На думку позивача, відсутні підстави вважати, що кошти не були отримані відповідачем, а доказів на спростування цього останнім не надано.
Також представник позивача зазначив, що кредитний договір укладений після набрання чинності змінами до Закону України «Про споживче кредитування», тому нарахування неустойки є правомірним. Крім того, комісія передбачена умовами договору та належить до загальних витрат за споживчим кредитом.
Щодо доводів відповідача про проходження військової служби позивач вказав на відсутність належних документів, які б підтверджували право на відповідні пільги. 
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Суд критично оцінює доводи відповідача, викладені у відзиві, та вважає їх необґрунтованими і такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами.
Посилання відповідача на відсутність належного укладення кредитного договору та неотримання кредитних коштів спростовуються матеріалами справи. 
Встановлено, що кредитний договір укладено в електронній формі з дотриманням вимог Закону України «Про електронну комерцію», а ідентифікація відповідача здійснена через систему BankID НБУ та підтверджена використанням одноразового ідентифікатора. 
Надані позивачем докази, зокрема квитанція про перерахування коштів, підтверджують здійснення переказу кредитних коштів на платіжний інструмент, реквізити якого були зазначені самим відповідачем.
Крім того, за клопотанням позивача судом (ухвала суду від 31.10.2025р.) було витребувано інформацію від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», відповідно до якої на ім`я відповідача було емітовано платіжну картку № НОМЕР_1 , на яку 22.11.2024 року зараховано кошти у сумі 10 000,00 грн. 
Зазначені відомості узгоджуються з матеріалами справи та додатково підтверджують факт отримання відповідачем кредитних коштів.
Доводи відповідача про відсутність доказів перерахування та отримання коштів є припущеннями та не підтверджені жодними належними доказами, які б спростовували встановлені судом обставини.
Суд також відхиляє заперечення відповідача щодо нарахування неустойки та комісії, оскільки вони ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального права. Умови кредитного договору передбачають відповідальність за порушення зобов`язань, а їх застосування відповідає чинному законодавству, чинному на момент укладення договору.
Щодо доводів відповідача про проходження військової служби, суд зазначає, що вони не підтверджені належними та достатніми доказами у розумінні вимог процесуального закону (відповідно правової позиції Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладеного у п. 74 його постанови від 04.09.2024 р. у справі № 426/4264/19: "У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей»), а тому не можуть бути підставою для звільнення від відповідальності або застосування відповідних пільг.
Таким чином, доводи відповідача є взаємно суперечливими, ґрунтуються на припущеннях, не спростовують встановлених судом обставин та не впливають на правильність заявлених позовних вимог, які підтверджені належними та допустимими доказами.
Ураховуючи викладене, суд переходить до вирішення спору по суті заявлених позовних вимог.

Закон України «Про електронну комерцію» - визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Відповідно до ч.1 ст.11 Закону пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Частиною третьою статті 11 Закону встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Згідно ч.6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Частиною дванадцятою статті 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
В свою чергу, відповідно до ч.1 ст.12 Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Судовим розглядом встановлено, що 22.11.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (оферту) № 22.11.2024-100000223, відповідно до якого відповідачу надано кредит у сумі 10 000 грн. строком на 155 днів, до 25.04.2025.
Згідно з умовами договору кредит надано на умовах строковості, платності та поворотності шляхом перерахування коштів на платіжну картку позичальника. 
Надання кредитних коштів підтверджується квитанцією про видачу коштів від 22.11.2024.
Умовами договору передбачено сплату процентів за користування кредитом за ставками «Стандарт» та «Економ», комісії за надання кредиту в розмірі 900 грн., а також відповідальність позичальника за порушення умов договору у вигляді неустойки та інших платежів, визначених договором і законом.
Таким чином, судовим розглядом встановлено, що вищевказаний договір був укладений між сторонами в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
В свою чергу ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на день подачі позову, утворилась заборгованість у розмірі 30 100 грн., що складається з:
- заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10 000 грн.,
- по процентам в розмірі 12 400 грн., 
- по комісії 900 грн., 
- по додатковій комісії 1 800 грн., 
- по неустойці 5 000 грн. 

Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (стаття 1049 ЦК України).
Згідно ст.ст. 526-527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. 
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторін.
Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК У країни, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. 
Матеріалами справи підтверджують факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань за Договором, і доказів, які б це спростовували, судовим розглядом не здобуто, а тому суд задовольняє позовні вимоги позивача у повному обсязі. 

В порядку ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код за ЄДРПОУ: 37356833) заборгованість за Кредитним договором № 22.11.2024-100000223 від 22.11.2024 року, станом на день подачі позову, у розмірі 30 100 грн., що складається з:
- заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10 000 грн.,
- по процентам в розмірі 12 400 грн., 
- по комісії 900 грн., 
- по додатковій комісії 1 800 грн., 
- по неустойці 5 000 грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.
Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Повне найменування сторін:
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» код за ЄДРПОУ: 37356833 вул. Саксаганського, 133-А, м. Київ, 01032.
Відповідач —  ОСОБА_1 : адреса АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя  Л.І. Селіщева