РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

01 липня 2026 року 	м. Рівне	№460/7703/25	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді К.М.Недашківської, розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі – Позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі – Відповідач), в якому Позивач просить суд: визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 відносно ОСОБА_1 стосовно ненарахування та невиплати компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої додаткової винагороди за період лікування, відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 26.02.2024 року по день фактичної виплати додаткової винагороди у повному обсязі – 22 грудня 2024 року , відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» включно за весь час затримки виплати; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої додаткової винагороди за період лікування, відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 26.02.2024 року по день фактичної виплати додаткової винагороди – 22 грудня 2024 року, відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» включно за весь час затримки виплати.
Стислий виклад позиції Позивача.
Позивач зазначає, що 22.12.2024 було здійснено нарахування та виплату додаткової грошової винагороди, встановленої Постановою № 168 у розмірі, збільшеному до 100 000 грн. Водночас, на думку Позивача, Відповідач протиправно не нарахував і не виплатив йому компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати зазначеної додаткової винагороди. Позивач вважає, що додаткова винагорода за постановою №168 є складовою грошового забезпечення, а тому у разі несвоєчасної виплати такої суми підлягає застосуванню Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати». Із наведених підстав, просить позов задовольнити у повному обсязі.
Стислий виклад заперечень Відповідача.
Відповідач подав відзив на позовну заяву в якому вказав, що вважає позовні вимоги необґрунтованими по суті. Відповідач посилається на положення Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанови Кабінету Міністрів України №704 та Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям №260, і зазначає, що додаткова винагорода на період дії воєнного стану є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення. Тому просить відмовити у позові повністю.
Ухвалою суду від 05.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Ухвалою від 08.05.2025 провадження в адміністративній справі №460/7703/25 - зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у зразковій справі №280/8933/24.
Ухвалою суду від 23.06.2026 провадження у справі №460/7703/25 – поновлено.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.
Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
03.02.2023 Позивач отримав поранення під час захисту Батьківщини, що підтверджується довідкою про обставини травми від 01.07.2023 №6372 та довідкою про обставини травми від 10.10.2023 №12204. 
З довідки про обставини травми від 01.07.2023 №6372 вбачається, що травма отримана позивачем під час виконання бойового завдання, унаслідок ворожого артилерійського обстрілу, під час безпосередньої участі у бойових діях, при захисті Батьківщини. 
Крім того, матеріали справи містять довідки військово-лікарської комісії від 16.07.2024 №9374, від 18.06.2024 №573 та від 14.08.2024 №10775, відповідно до яких травма позивача пов`язана із захистом Батьківщини, відноситься до тяжких, а позивач потребував відпустки для лікування після травми на 30 календарних днів. 
29.10.2024 представник Позивача звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із заявою про нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 за періоди перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування після травми. 
22.12.2024 на картковий рахунок Позивача було зараховано 438965,79 грн, що підтверджується випискою по надходженню по картці/рахунку АТ КБ «ПРИВАТБАНК».
Вважаючи протиправною бездіяльність Відповідача щодо не нарахування та не виплати Позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої додаткової винагороди за період лікування, відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 26.02.2024 року по день фактичної виплати додаткової винагороди – 22 грудня 2024 року, Позивач звернувся до суду із цим позовом.
Перевіривши правову та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу своїх дій, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, Суд зазначає таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною другою статті 2 КАС України визначено критерії, за якими адміністративні суди перевіряють рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень.
Предметом спору у цій справі є наявність у позивача права на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати додаткової винагороди військовослужбовцю на період дії воєнного стану відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168.
Правове регулювання компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати визначене Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» №2050-III.
Відповідно до статті 1 Закону №2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати.
Зміст цієї норми свідчить, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту, як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.
Статтею 2 Закону №2050-III установлено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітну плату, грошове забезпечення, суму індексації грошових доходів громадян, суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.
З метою реалізації Закону №2050-III Кабінет Міністрів України постановою від 21.02.2001 №159 затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.
Згідно з пунктом 3 Порядку №159 компенсації підлягають грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру.
Отже, норми Закону №2050-III та Порядку №159 пов`язують можливість компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати з одержанням таких доходів на території України і з тим, що вони не мають разового характеру.
У контексті спірних правовідносин необхідно встановити, чи є додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, доходом, який не має разового характеру.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII.
Статтею 9 Закону №2011-XII врегульовано питання грошового забезпечення військовослужбовців.
Відповідно до частин першої-четвертої статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260.
Пунктом 2 розділу І Порядку №260 встановлено, що грошове забезпечення включає щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать, зокрема, винагороди, а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану.
На виконання указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28.02.2022 №168, якою, зокрема, врегульовано питання виплати додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану.
Постановою №168 передбачено виплату додаткової винагороди військовослужбовцям, а також збільшення її розміру до 100000 грн у розрахунку на місяць, зокрема, військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням, контузією, травмою або каліцтвом, пов`язаними із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком військово-лікарської комісії.
У цій справі спірною є додаткова винагорода, виплачена Позивачу відповідно до постанови №168 у зв`язку з травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини, перебуванням на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування після травми за висновками військово-лікарської комісії.
Отже, у цій справі не є спірним питання права Позивача на саму додаткову винагороду, оскільки така виплата була фактично проведена. Предметом спору є виключно право Позивача на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати такої додаткової винагороди.
Водночас суд враховує, що за змістом пункту 2 розділу І Порядку №260 додаткова винагорода на період дії воєнного стану віднесена до одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Отже, така виплата хоча й входить до складу грошового забезпечення військовослужбовця, однак має разовий характер.
Норми Закону №2050-III прямо пов`язують можливість компенсації втрати частини доходів лише з такими грошовими доходами, які не мають разового характеру.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.05.2026 у справі №280/8933/24 дійшла висновку, що додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, яка виплачується військовослужбовцю у зв`язку з пораненням, контузією, травмою або каліцтвом, пов`язаними із захистом Батьківщини, та перебуванням на лікуванні або у відпустці для лікування, має разовий характер, а тому на таку виплату не поширюється дія Закону №2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати». 
Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України вказаний правовий висновок враховується судом при вирішенні цієї справи.
З огляду на викладене, у Військової частини НОМЕР_1 не виникло обов`язку нарахувати та виплатити Позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою №168. Відтак бездіяльність Відповідача щодо ненарахування та невиплати такої компенсації не є протиправною.
За приписами частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача.
Як наслідок, у задоволенні позову належить відмовити повністю.
Відповідно до вимог статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Враховуючи наведене та керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд 

В И Р І Ш И В :
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії – відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду. 

Повний текст рішення складений 01 липня 2026 року 

Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 ) 
Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 ) 

Суддя       К.М. Недашківська