П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/8736/25	
Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т.О.
Дата і місце ухвалення: 09.01.2026 р., м. Миколаїв
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Тарновецького І.І.,
суддів: Бойка А.В.,
Шевчук О.А., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 січня 2026 року у справі №400/8736/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - 

В С Т А Н О В И В:
У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, в якому просив: 
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) правил військового обліку; 
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів дані про порушення ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) правил військового обліку.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 січня 2026 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення справи.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про правомірність внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про порушення ним правил військового обліку за відсутності будь-якого рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності.
Апелянт вказує, що Законом України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» передбачено внесення до Реєстру саме відомостей про притягнення особи до адміністративної відповідальності за статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тоді як жодного протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього складено не було, постанову про притягнення до адміністративної відповідальності не приймалось, а тому правові підстави для внесення до Реєстру інформації про порушення ним правил військового обліку були відсутні.
Крім того, апелянт зазначає, що внесення до Реєстру відомостей про порушення ним правил військового обліку фактично створює негативні правові наслідки для нього, зокрема стало підставою для звернення відповідача до органів Національної поліції щодо його адміністративного затримання та доставлення до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Також апелянт вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що відмітка у Реєстрі має виключно інформаційний характер, оскільки така інформація формується та використовується суб`єктами владних повноважень при реалізації мобілізаційних заходів і безпосередньо впливає на права та обов`язки військовозобов`язаного.
У зв`язку із викладеним апелянт просить скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 січня 2026 року та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.
У відзиві на апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_2 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на те, що внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про порушення апелянтом правил військового обліку здійснено у межах наданих законом повноважень та має виключно інформаційний характер, не є притягненням особи до адміністративної відповідальності та не порушує прав позивача, а факт порушення правил військового обліку підтверджується неявкою апелянта за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки без поважних причин. 
Справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Як установлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Позивачем через мобільний застосунок «Резерв+» було виявлено наявність відомостей про порушення ним правил військового обліку.
З метою з`ясування підстав внесення зазначеної інформації адвокат позивача звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із адвокатським запитом №30/07/25-1, на який листом від 05.08.2025 №5560 повідомлено, що відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ОСОБА_1 є особою, яка порушила вимоги частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме не з`явилась 14.10.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_1 за повісткою №9288764 від 04.10.2024, у зв`язку із чим вчинила правопорушення, передбачене статтею 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Судом першої інстанції також установлено, що повістка №9288764 від 04.10.2024 направлялась позивачу за адресою його зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , однак поштове відправлення було повернуто без вручення із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». 
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про порушення ним правил військового обліку за відсутності факту притягнення до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Вирішуючи спір по суті та відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач, будучи військовозобов`язаним та перебуваючи на військовому обліку, був належним чином повідомлений про необхідність прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, однак за викликом не з`явився, чим порушив вимоги законодавства про військовий обов`язок та мобілізаційну підготовку.
Суд першої інстанції зазначив, що відомості, внесені до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, не свідчать про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за статтею 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а лише відображають факт порушення ним правил військового обліку та є підставою для реалізації територіальним центром комплектування та соціальної підтримки повноважень, передбачених статтею 27 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Також суд першої інстанції виходив із того, що внесення до Реєстру інформації про порушення правил військового обліку має інформаційний характер та саме по собі не свідчить про застосування до позивача заходів юридичної відповідальності, а тому не порушує його прав та законних інтересів.
Крім того, суд першої інстанції зазначив, що позивач не надав належних та допустимих доказів на спростування доводів відповідача щодо факту його неявки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за викликом без поважних причин, а також не довів порушення своїх прав у зв`язку із внесенням до Реєстру відповідної інформації.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, відповідач як суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти виключно на підставі та в межах повноважень, визначених законом.
Правове регулювання відносин між державою та громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснюється Законом України від 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу».
Згідно з частинами першою та третьою статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок включає, зокрема, підготовку громадян до військової служби, приписку до призовних дільниць, прийняття на військову службу за контрактом та призов на військову службу, проходження військової служби, виконання військового обов`язку в запасі, проходження служби у військовому резерві, а також дотримання правил військового обліку.
Відповідно до частин першої та третьої статті 33 Закону №2232-XII військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання та залежно від обсягу і деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.
Частиною п`ятою статті 33 Закону №2232-XII встановлено, що військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно з частиною першою статті 34 Закону №2232-XII персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік персональних і службових даних стосовно таких осіб, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення такого обліку покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
На виконання вимог частини п`ятої статті 33 Закону №2232-XII Кабінетом Міністрів України затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів №1487, відповідно до пункту 2 якого військовий облік є складовою мобілізаційної підготовки держави.
Військовий облік полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо фіксації, накопичення та аналізу людських мобілізаційних ресурсів, забезпечення дотримання правил військового обліку, а також подання відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Правові та організаційні засади функціонування зазначеного Реєстру визначені Законом України від 16 березня 2017 року №1951-VIII «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів».
Відповідно до частини першої статті 1 Закону №1951-VIII Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів є інформаційно-комунікаційною системою, призначеною для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створеною для забезпечення військового обліку громадян України.
Основними завданнями Реєстру є: ідентифікація призовників, військовозобов`язаних та резервістів і забезпечення ведення військового обліку громадян України; інформаційне забезпечення комплектування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань особовим складом у мирний час та в особливий період; інформаційне забезпечення громадян України, у тому числі осіб, звільнених з військової служби, які мають право на пенсію, та членів сімей загиблих військовослужбовців, відомостями щодо виконання ними військового обов`язку (частина перша статті 2 Закону №1951-VIII).
За приписами частин восьмої та дев`ятої статті 5 Закону №1951-VIII органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, а також відповідні підрозділи розвідувальних органів України.
Органи ведення Реєстру забезпечують його ведення та актуалізацію бази даних.
Таким чином, відповідач є органом ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та наділений повноваженнями щодо внесення, зміни та актуалізації відомостей, які містяться у Реєстрі. Разом з тим такі повноваження повинні реалізовуватися виключно у спосіб та в межах, визначених Законом №1951-VIII.
Відповідно до статті 7 Закону №1951-VIII до Реєстру вносяться та обробляються персональні і службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Згідно з пунктом 20-1 частини першої статті 7 Закону №1951-VIII до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать, зокрема, відомості про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210 та 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, із зазначенням дати, номера та короткого змісту протоколу та/або постанови про адміністративне правопорушення.
Аналіз наведеної норми свідчить про те, що законодавець прямо визначив вид та зміст інформації, яка може бути внесена до Реєстру щодо порушення особою правил військового обліку. Такою інформацією є саме відомості про притягнення особи до адміністративної відповідальності у встановленому законом порядку, а не будь-які припущення чи висновки органу ведення Реєстру щодо можливого порушення особою правил військового обліку.
Матеріалами справи підтверджується, що позивача не було притягнуто до адміністративної відповідальності за статтями 210, 210-1 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення відносно нього не складався, а постанова про накладення адміністративного стягнення не виносилась.
Отже, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення у встановленому законом порядку не встановлювався.
Разом із тим відповідачем у застосунку «Резерв+», який функціонує на підставі відомостей Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, було відображено інформацію про те, що позивачем вчинено порушення правил військового обліку.
Колегія суддів зазначає, що за відсутності встановленого законом факту притягнення особи до адміністративної відповідальності внесення до Реєстру та відображення відомостей про порушення нею правил військового обліку не відповідає вимогам Закону №1951-VIII.
Внесення до Реєстру відомостей, які не ґрунтуються на визначених законом підставах, суперечить принципу законності діяльності суб`єкта владних повноважень та виходить за межі повноважень органу ведення Реєстру.
Під час розгляду справи відповідач не надав належних і допустимих доказів існування передбачених законом підстав для внесення до Реєстру спірної інформації.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок доведення правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності.
Проте відповідач не довів, що відомості про порушення позивачем правил військового обліку були внесені до Реєстру на підставі та у спосіб, передбачені законом.
За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що дії відповідача щодо внесення та відображення в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про порушення позивачем правил військового обліку є протиправними.
Оскільки зазначені відомості були внесені без належних правових підстав, належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача виключити відповідні відомості з Реєстру.
Відповідно до пунктів 1, 4 частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та дійшов помилкового висновку щодо правомірності дій відповідача, неправильно застосувавши норми матеріального права, колегія суддів вважає наявними передбачені пунктами 1, 4 частини першої статті 317 КАС України підстави для скасування оскаржуваного рішення.
Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 січня 2026 року - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення адміністративного позову.
Оскільки апеляційну скаргу задоволено та ухвалено нове рішення про задоволення позову, понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача відповідно до статті 139 КАС України.
Як убачається з матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, а при поданні апеляційної скарги - 1816,80 грн., що загалом становить 3028,00 грн.
За таких обставин з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у загальному розмірі 3028,00 грн.
Керуючись статтями 139, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 січня 2026 року у справі №400/8736/25 - скасувати.
Прийняти у справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) правил військового обліку.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів дані про порушення ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) правил військового обліку.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках та в строки, передбачені статтею 328 КАС України.

Головуючий: І.І. Тарновецький

Судді: А.В. Бойко

О.А. Шевчук