Справа № 143/149/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2026 року  м. Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді Тітової Т. Л.,
за участю секретаря Затоковенко Т. О.,
розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду в місті Погребище Вінницької області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, –

встановив:

У лютому 2026 року представник ТОВ «Свеа фінанс» через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 2159909 від 13.03.2025 в розмірі 53 020 грн 11 коп. та судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 13.03.2025 між ТОВ «Селфі кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2159909, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Селфі кредит» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника № НОМЕР_1 , яку позичальник вказав при оформленні кредиту. Таким чином позичальником було отримано кредит в загальній сумі 28 000 грн. 30.09.2025 між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «Свеа фінанс» було укладено договір факторингу № 01.02-39/25, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі кредит» відступає (передає) ТОВ «Свеа фінанс» права вимоги до боржників, в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором від 13.03.2025 № 2159909. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, не в повному обсязі або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Станом на дату складання позовної заяви заборгованість за кредитним договором № 2159909 від 13.03.2025 становить 53 020 грн 11 коп. та складається із: заборгованості за тілом кредиту – 13 227 грн 46 коп., заборгованості за відсотками – 25 792 грн 65 коп., пеня – 14 000 грн.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, представник позивача просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором, а також понесені судові витрати.
25.02.2026 суддею ухвалено відкрити провадження у справі у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач, у встановлений ухвалою про відкриття провадження строк, відзив на позовну заяву не подав.
Згідно з вимогами ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку позовного провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки учасники справи не висловили заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд, з урахуванням положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів.
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 13.03.2025 між ТОВ «Селфі кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» № 2159909, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до розділу 1 кредитного договору ТОВ «Селфі Кредит» надає позичальнику (споживачу) кредит в гривнях, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Кредит у сумі 28 000 грн надається строком на 364 дні, періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 28 дні, стандартна процентна ставка становить 1 % в день та застосовується у межах строку кредиту, загальні витрати на дату укладання договору за стандартною ставкою складають 101 920 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору за стандартною ставкою складає 129 920 грн.
ТОВ «Селфі кредит» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти у сумі 28 000 грн шляхом їх перерахування на картку позичальника № НОМЕР_2 , яку позичальник вказав при оформленні кредиту.
30.09.2025 між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «Свеа фінанс» було укладено договір факторингу № 01.02-39/25, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі кредит» відступає (передає) ТОВ «Свеа фінанс» права вимоги до боржників, в тому числі і до ОСОБА_1 за договором № 2159909 від 13.03.2025.
Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 30.09.2025 заборгованість ОСОБА_1 за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту від № 2159909 13.03.2025 становить 53 020 грн 11 коп. та складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 13 227 грн 46 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 25 792 грн 65 коп. та пені – 14 000 грн.
За приписами статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно зі ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.
Відповідно до положень частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частин 3-6, 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова Установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтею 1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.
Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
За приписами ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. 
Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України).
Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Частиною 1 ст. 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з ч. 2 ст. 1078 ЦК України майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Як вбачається з матеріалів справи, 30.09.2025 між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «Свеа фінанс» було укладено договір факторингу № 01.02-39/25, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі кредит» відступає (передає) ТОВ «Свеа фінанс» права вимоги до боржників, в тому числі і до ОСОБА_1 за договором № 2159909 від 13.03.2025. Крім того, відповідно до копії реєстру боржників до договору факторингу заборгованість ОСОБА_1 за договором № 2159909 від 13.03.2025 становить: 53 020 грн 11 коп. та складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 13 227 грн 46 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 25 792 грн 65 коп. та пені – 14 000 грн, що відповідає розрахунку заборгованості первісного кредитора.
Отже, суд дійшов висновку, що позивачем належними та допустимими доказами доведено факт невиконання відповідачем умов кредитного договору № 2159909 від 13.03.2025, а також підтверджено перехід до позивача права вимоги за вказаним договором. 
Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту № 2159909 від 13.03.2025, у встановлені договором строки належним чином не виконав, суд вважає, позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за зазначеним договором, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 13 227 грн 46 коп. та заборгованості за нарахованими відсотками в розмірі 25 792 грн 65 коп., обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.
Разом з тим суд не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог у частині стягнення з відповідача пені за договором № 2159909 від 13.03.2025 в розмірі 14 000 грн, з огляду на таке.
Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 18.
Відповідно до зазначеного пункту, у період дії в Україні воєнного або надзвичайного стану та протягом тридцяти днів після його припинення чи скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого йому було надано кредит (позику) банком чи іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. 
Крім того, зазначеним пунктом встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, нараховані з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання, невиконання, або часткове виконання зобов`язань за відповідними договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Разом з тим відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що кредитні кошти ним не отримувалися, не використовувалися або що заборгованість за договором відсутня..
За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 2159909 від 13.03.2025 укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Селфі кредит», підлягають частковому задоволенню на користь ТОВ «Свеа фінанс», оскільки позивачем належними та допустимими доказами підтверджено факт переходу до нього права вимоги за вказаним договором.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із положень ч. 1 ст. 133 ЦПК України, відповідно до якої судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем відповідно до платіжної інструкції щодо кредитового переказу коштів від 30.01.2026 № 522 сплачено судовий збір у розмірі 2 662 грн 40 коп.
З огляду на часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 970 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 2-7, 10, 133, 141, 258, 259, 263-265, 279, 351, 352, 354 ЦПК України, суд –
ухвалив:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 2159909 від 13.03.2025 у розмірі 39 020 (тридцять дев`ять тисяч двадцять) грн 11 коп., яка складається із: 13 227 грн 46 коп. – заборгованості за тілом кредиту, 25 792 грн 65 коп. – заборгованості за відсотками.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» судовий збір в розмірі 1 970 (одна дев`ятсот сімдесят) грн.
Сторони у справі:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс», код ЄДРПОУ 37616221, місцезнаходження: вул. Іллінська, буд. 8, м. Київ, 04070. 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 17.06.2026.

Суддя