Єдиний унікальний номер 205/7351/25
Номер провадження2/205/255/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2026 року Новокодацький районний суд міста Дніпра в складі:
головуючого судді - Терещенко Т.П.,
за участю секретаря судового засідання – Данчула К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Друга Дніпровська державна нотаріальна контора Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про стягнення суми боргу кредитором спадкодавця,
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона відповідно до договору позики від 15 липня 2023 року на строк до 15 січня 2024 року передала ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 7 000 доларів США, що підтверджується письмовою власноруч написаною розпискою, відповідно до якої позичальник отримала у неї 7 000 доларів США та зобов`язалась повернути борг у повному обсязі до 15 січня 2024 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , а після її смерті відкрилась спадщина, яка складалась з частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та квартир за адресою: АДРЕСА_2 . Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 є її дочка ОСОБА_2 . 04 лютого 2025 року ОСОБА_2 отримала свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, але відмовилась повертати борг своєї матері. На підставі позивач звернулась до суду з цією позовною заявою, в якій просила стягнути на її користь з ОСОБА_2 , як спадкоємця після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах отриманого у спадщину майна, заборгованість за договором позики від 15 липня 2023 року в розмірі 290 829 грн. 
Ухвалами судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 26 травня 2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання, а також витребувано у Другої дніпровської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи, яка відкрита після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
06 червня 2025 року ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра задоволено заяву представника позивача ОСОБА_4 про забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиному реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, здійснення реєстрації відчуження нерухомого майна, а саме: на 43/100 частин квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 лютого 2025 року, виданого Другою Дніпровською державною нотаріальною конторою за реєстровим №3-87, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 3077294412020 від 04 лютого 2025 року.
Відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому вона зазначила про незгоду з позовом. В обґрунтування зазначила, що її покійна мати не писала розписку, оскільки вона про це б знала, а почерк в розписці не її. 
Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 05 листопада 2025 року задоволено клопотання відповідача ОСОБА_2 про витребування у Другої Дніпровської державної нотаріальної контори для огляду в судовому засіданні оригінал заповіту від ОСОБА_3 , який посвідчено державним нотаріусом Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Олехнович Л.Ю. 20 травня 2014 року та зареєстровано в реєстрі за №3-411.
29 січня 2026 року ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_5 про залишення без розгляду клопотання про призначення експертизи.
16 лютого 2026 року без виходу до нарадчої кімнати судом було задоволено клопотання представника відповідача про допит свідка, а також закрито підготовче провадження у справі з призначенням справи до судового розгляду по суті.
07 квітня 2026 року представник позивача Климась Ю.І. сформував у системі «Електронний суд» заяву, в якій просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, та проводити розгляд справи за його відсутності і відсутності позивача.
18 травня 2026 року представник позивача ОСОБА_4 сформував у системі «Електронний суд» заяву, в якій просив відкласти розгляд справи, оскільки він зайнятий у проведенні слідчих дій у кримінальному провадженні, однак будь-яких доказів суду не надав. 
11 червня 2026 року ні позивач, ні його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили, будь-яких клопотань щодо відкладення розгляду справу суду не надали
Від представника відповідача Цівань Н.В. до суду надійшла заява, в якій вона просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та провести розгляд справи за її відсутності і відсутності відповідача, а у разі відмови позивачу у позові, скасувати заходи забезпечення позову.
Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань щодо розгляду справи без участі їх представника або відкладення розгляду справу суду не надав, лише на виконання ухвали суду надано матеріали спадкової справи №528/2024 після смерті ОСОБА_3 .
Суд із вказаного приводу зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
При цьому обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України").
Пунктами 2, 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» вказано на те, що строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів. Критеріями розумних строків у цивільних справах є, в тому числі, і правова та фактична складність справи; поведінка заявника, характер процесу та його значення для заявника.
Суд, враховуючи ту обставину, що як позивачу, так і її представнику, були створені належні та достатні умов для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, вважає, що чергове відкладення розгляду справи порушуватиме розумний строк розгляду цивільної справи, у зв`язку із чим суд вважає за необхідним ухвалити відповідне рішення.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, враховуючи пояснення відповідача та представників позивача, відповідача, покази свідка, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Відповідно до змісту позовної заяви судом встановлено, що позивач звернулася до суду з вимогою про стягнення боргу кредитором спадкодавця за борговою розпискою та долучила до матеріалів справи лише копію розписки, відповідно до змісту якої 15 липня 2023 року ОСОБА_3 взяла у борг у ОСОБА_1 7 000 доларів США строком до 15 січня 2024 року, та зобов`язується повернути борг до вказаної дати, а також зазначено про отримання ОСОБА_3 грошових коштів при підписанні розписки у присутності свідка ОСОБА_6 (а. с. 10).
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що складено відповідний актовий запис № 2037 (а. с. 111).
Також судом встановлено з матеріалів спадкової справи №528/2024, яка заведена після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що 04 лютого 2025 року державним нотаріусом Другої дніпровської державної нотаріальної контори Олехнович Л.Ю. видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно – квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , а також свідоцтва про право на спадщину за законом на майно – 43/100 часток квартири за адресою: АДРЕСА_1 і на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є донькою ОСОБА_3 , 1954 року народження (а. с. 133, 135-136).
Положеннями статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.
Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отже, письмова форма договору позики унаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.
У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і ОСОБА_3 правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14, від 11 листопада 2015 у справі № 6-1967цс15, від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17, у постанові Верховного Суду від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16-ц і підтримані Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).
Представник позивача у судовому засіданні повідомив, що у позивача відсутній оригінал боргового документу, а відповідач стверджує, що її мати не писала та не підписувала вказану розписку, а також не отримувала кошти від ОСОБА_1 .
Частиною 2 ст. 95 ЦПК України визначено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.
У відповідності до ч.6 ст. 95 ЦПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
Додатково суд звертає увагу на ту обставину, що при зверненні до суду із позовною заявою, сторона позивача не повідомляла суд про відсутність у неї оригіналів боргових документів, так само як і не зверталася до суду із клопотанням про їх витребування.
Суд також звертає увагу на те, що сторона відповідача зверталась до суду з клопотанням про призначення судової експертизи, у зв`язку із реальними сумнівами про укладення договору позики та написання спадкодавцем відповідної боргової розписки.
При цьому, в зв`язку із тим, що оригіналів документів надано не було, відповідач відкликала подану заяву.
Частиною 2 статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Таким чином, дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним відповідачем - зазначити правові аргументи на його спростування, це процесуальний обов`язок суду.
Вказані висновки зробив Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2020 року в справі №757/28231/13-ц.
Відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Крім того, принцип змагальності сторін визначений законом і він передбачає, що кожна сторона повинна довести перед судом обставини, які мають значення для справи та на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У кожної із сторін не має процесуальних переваг у доведенні своїх вимог і заперечень.
Оскільки судом встановлено, що оригінал розписки від 15 липня 2023 року написаної від імені ОСОБА_3 не перебуває у позивача, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості повно та всебічно дослідити всі обставини справи, не беручи до уваги долучену до матеріалів справи копію вказаної розписки.
Враховуючи вищезазначене, у спірних правовідносинах позивачем не доведено існування між позивачем і спадкодавцем ОСОБА_3 правовідносин за договором позики та боргових зобов`язань спадкодавця перед позивачем, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.
За змістом статті 141 ЦПК України судові витрати віднести за рахунок позивача.
Також частиною 9 статті 158 ЦПК України передбачено, що у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.
Судом встановлено, що ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 06 червня 2025 року було вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиному реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, здійснення реєстрації відчуження нерухомого майна, а саме: на 43/100 частин квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 лютого 2025 року, виданого Другою Дніпровською державною нотаріальною конторою за реєстровим №3-87, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 3077294412020 від 04 лютого 2025 року, до набрання законної сили рішення суду.
Враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, тому заява представника відповідача про скасування заходів забезпечення позову є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 11, 202, 207, 1046, 1047, 1049, 1218 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 141, 247, 259, 263-265, 273, 280, 354, 355 ЦПК України ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Друга Дніпровська державна нотаріальна контора Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про стягнення суми боргу кредитором спадкодавця – відмовити.
Заяву представника відповідача ОСОБА_5 про скасування заходів забезпечення позову - задовольнити.
Заходи забезпечення позову, застосовані відповідно до ухвали Новокодацького районного суду міста Дніпра від 06 червня 2025 року у цивільній справі № 205/7351/25 шляхом заборони державним реєстраторам Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиному реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, здійснення реєстрації відчуження нерухомого майна, а саме: на 43/100 частин квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 лютого 2025 року, виданого Другою Дніпровською державною нотаріальною конторою за реєстровим №3-87, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 3077294412020 від 04 лютого 2025 року - скасувати.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_6 .
Третя особа: Друга Дніпровська державна нотаріальна контора Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ЄДРПОУ 02890937, місцезнаходження: 49128, м. Дніпро, вул. Метробудівська, буд. 1.

Суддя: Т.П. Терещенко