Справа № 583/3404/20
2/583/2/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 червня 2026 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді       Яценко Н.Г. 
за участю секретаря судового засідання    Артеменко О.С.
представниці позивача      ОСОБА_1 
представника відповідача     Цуркана В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Охтирка Сумської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Акціонерне товариство «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 
встановив:
21.09.2020 позивач звернувся до суду із вказаним позовом, відповідно до якого просить стягнути з ОСОБА_3 на його користь 70296,90 грн матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 8000 грн моральної шкоди, а також судові витрати, які складаються з 1015 грн витрат за проведення автотоварознавчої експертизи, 6000 грн витрат на професійну правничу допомогу, 853,10 грн сплаченого судового збору.
Вимоги за позовом вмотивовані тим, що 04.06.2020 близько 14 год. 30 хв. на автодорозі міського значення по вул. Широкій в м. Охтирка Сумської області ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, під час лівого повороту при виїзді на смугу зустрічного руху, порушив п. 10.4 Правил дорожнього руху та здійснив зіткнення з автомобілем марки «DAEWOO Lanos», державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого обидва автомобілі зазнали механічні пошкодження. Відповідач ОСОБА_3 визнав себе винним у дорожньо-транспортній пригоді, що мала місце 04.06.2020, у зв`язку з чим було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол). Про настання страхового випадку він повідомив АТ «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ», яке на підставі наданих документів прийняло рішення сплатити страхове відшкодування у розмірі 14449,57 грн. Однак, для ремонту його пошкодженого автомобіля необхідна значно більша сума, ніж була виплачена страховою компанією. Вартість матеріального збитку складає 84746,48 грн. В добровільному порядку відповідач відмовився сплатити різницю між страховою виплатою та фактичною вартістю ремонту автомобіля, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. 
24.09.2020 ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання з викликом сторін.
20.10.2020 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області, постановленої у відповідності до ч. 5 ст. 259 ЦПК України без виходу до нарадчої кімнати, залучено третьою особою АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ».
05.11.2020 до суду надійшли письмові пояснення третьої особи АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ», в яких зазначено, що 15.01.2020 між AT «СК «МЕГА-ГАРАНТ» та ОСОБА_3 укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО/4639421, за яким були застраховані майнові інтереси, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації транспортного засобу «VOLKSWAGEN PASSAT», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Строк дії Договору - з 15.01.2020 по 14.01.2021 включно, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого: за шкоду, завдану життю і здоров`ю - 260000,00 грн; за шкоду, заподіяну майну, - 130000,00 грн. 18.06.2020 АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» отримало від ОСОБА_2 письмове повідомлення про ДТП, встановленого МТСБУ зразка, та заяву про страхове відшкодування. Оцінка ринкової вартості та розміру шкоди, завданої транспортному засобу «DAEWOO Lanos», державний номерний знак НОМЕР_2 , проведена експертом ОСОБА_4 за замовленням AT «СК «МЕГА-ГАРАНТ». Відповідно до звіту №1-03 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 03.07.2020, складеного експертом ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу автомобіля «DAEWOO LANOS», д.н.з. НОМЕР_2 , становить 17339,48 грн. Сума страхового відшкодування розрахована АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» з урахуванням франшизи та суми ПДВ, становила 14449,57 грн (17339,48 грн (розмір відновлювального ремонту) - 889,91 грн (сума ПДВ)), яка була перерахована на особистий рахунок ОСОБА_2 , згідно зі страховим актом №885/2020-ГО від 06.08.2020 та платіжним дорученням №6969 від 07.08.2020. Таким чином, загальна сума страхового відшкодування, яка була виплачена АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» на особистий рахунок ОСОБА_2 становить 14449,57 грн.
09.02.2021 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області задоволено клопотання представника відповідача, у справі призначено судову автотоварознавчу експертизу, на час проведення якої провадження у справі було зупинено.
21.04.2021 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області поновлено провадження у справі для вирішення клопотання судового експерта.
14.05.2021 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.
26.10.2022 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області поновлено провадження у справі в зв`язку з надходженням до суду висновку експерта.
14.11.2022 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.
14.02.2023 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області задоволено клопотання представника відповідача, провадження у справі зупинено до припинення перебування ОСОБА_3 у складі ЗСУ або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.
26.03.2026 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області поновлено провадження у справі.
В судовому засіданні 14.11.2026 представниця позивача позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві, та просила їх задовольнити. У подальшому подала заяву про розгляд справи у їх з позивачем відсутності.
Відповідач у судове засідання не з`явився, його представник в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив та просив відмовити в їх задоволенні, про що також подав 25.05.2026 письмову заяву.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку.
Суд, вивчивши матеріали справи, врахувавши позицію учасників справи, дослідивши письмові докази, дійшов такого висновку. 
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 04.06.2020 о 14.30 год. по вул. Широкій в м. Охтирка Сумської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «DAEWOO Lanos», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 
За наслідками дорожньо-транспортної пригоди обома учасниками пригоди було заповнене повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) від 14.06.2020, у якому, зокрема, міститься інформація про водіїв, їх транспортні засоби, зазначена страхова компанія учасника пригоди ОСОБА_3 з номером полісу АО/4639421, а також відображена схема пригоди, її обставини та вказано пояснення схеми. При цьому у повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду (європротоколі) зазначено, що водій ОСОБА_3 визнав вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди (т.1, а.с. 12).
Власником автомобіля «DAEWOO Lanos», державний номерний знак НОМЕР_2 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , є ОСОБА_2 (т.1, а.с. 11).
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 , який керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ», що підтверджується полісом №АО/4639421 від 15.01.2020, строк дії якого з 15.01.2020 до 14.01.2021. Ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну становить 130000 грн, розмір франшизи – 0,00 грн (т.1, а.с. 74).
18.06.2020 ОСОБА_2 звернувся до АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ»з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про страхове відшкодування (т.1, а.с. 76-77).
Відповідно до звіту №1-03 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 03.07.2020, складеному експертом Маровим В.Ю. за замовленням AT «СК «МЕГА-ГАРАНТ», вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «DAEWOO LANOS 1,5 ЗНГ», легковий седан-В, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження, за станом на дату оцінки (04.06.2020) становить 17339,48 грн (т.1, а.с. 78-100).
06.08.2020 АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» складено страховий акт №885/2020-ГО, відповідно до якого сума страхової виплати на користь ОСОБА_2 становить 14449,57 грн (17339,48 грн (сума матеріального збитку) – 2889,91 грн (сума ПДВ (20%))) (т.1, а.с. 102).
06.08.2020 за вих. №06-08/12 АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» на адресу ОСОБА_2 направлено лист, у якому останньому роз`яснено, що на підставі наданих ним документів прийняте рішення сплатити страхове відшкодування відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №1-03 від 03.07.2020 експерта ОСОБА_4 , яким встановлена сума матеріального збитку в розмірі 17339,48 грн. Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхового відшкодування зменшується на суму ПДВ (20%) в розмірі 2889,91 грн. Підлягає виплаті 14449,57 грн, які будуть перераховані позивачу на банківські реквізити, вказані в заяві про страхове відшкодування (т.1, а.с.13).
Відповідно до платіжного доручення від 07.08.2020 №6969 АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» здійснено страхову виплату за реквізитами ОСОБА_2 у розмірі 14449,57 грн (т.1, а.с. 103).
Згідно з висновком експертного дослідження від 21.08.2020 №19/119/11/2-187ед за результатами експертного автотоварознавчого дослідження, проведеного судовим експертом Сумського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України за заявою ОСОБА_2 , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «DAEWOO» моделі Lanos 1,5 ЗНГ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2007 року виготовлення, зеленого кольору, кузов НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , об`ємом 1498 см3, тип пального газ або бензин, з урахуванням зносу, станом на 04.06.2020 може складати 84746,48 грн (т.1, а.с. 15-39). 
Відповідно до висновку експерта від №3456, складного 06.06.2022 судовим експертом Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса», за результатами проведення автотоварознавчої експертизи за ухвалою суду від 09.02.2021, якою на вирішення експертизи були поставлені такі питання: - яка ринкова вартість транспортного засобу марки «Daewoo Lanos 1.5ЗНГ», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , на день дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 04.06.2020; - який розмір матеріальної шкоди, завданий власнику транспортного засобу ОСОБА_2 в результаті настання дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 04.06.2020, за цінами на дату ДТП (04.06.2020) та з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу марки «Daewoo Lanos 1.5ЗНГ», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2007 року виготовлення, експерт виснував: 1. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Daewoo Lanos 1.5ЗНГ» д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, яке мало місце 04.06.2020, становить 67003,99 грн. 2. Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Daewoo Lanos 1.5ЗНГ» д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП яке мало місце 04.06.2020, складає 42670,72 грн (т.1, а.с. 227-241).
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За приписами норм ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).
Щодо відшкодування майнової шкоди.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Приписами ч. 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню. 
Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту страхових інтересів фізичних та юридичних осіб (страховий захист) при страхуванні ризиків, пов`язаних з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням, з володінням, користуванням і розпорядженням майном, з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі, у разі настання страхових випадків, визначених договором страхування, за рахунок коштів фондів, що формуються шляхом сплати страхувальниками страхових премій (платежів, внесків), доходів від розміщення коштів таких фондів та інших доходів страховика, отриманих згідно із законодавством (ст. 1 Закону України «Про страхування»).
Відповідно до ст. 980 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (ст. 980 ЦК України).
Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV у редакції, що діяла на час ДТП).
Згідно зі ст. 999 ЦК України до відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
Саме на забезпечення таких зобов`язань було ухвалено Закон №1961-IV, яким визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП відшкодування заподіяної шкоди.
Згідно зі ст. 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до ст. 5 Закону №1961-IV об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Згідно із ст. 6 Закону №1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (п. 22.1 ст. 22 Закону №1961-IV).
За змістом ч. 1 ст. 28, ст. 29 Закону №1961-IV шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства (п. 31.1 ст. 31 вищевказаного Закону №1961-IV).
Згідно з п. 36.1 ст. 36 Закону №1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
За приписами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 (провадження №14-95цс20), зазначено, що: «Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом №1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17).
Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Тому висновок апеляційного суду про абсолютність права потерпілого на відшкодування шкоди саме за рахунок особи, яка завдала шкоди, є помилковим. Враховуючи розподіл у деліктному зобов`язанні між винуватцем ДТП (страхувальником) і страховиком (МТСБУ) обов`язку з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації наземних транспортних засобів, а також те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем має визначені законом межі та порядок реалізації, Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована (постанови Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі №6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року у справі №6-725цс16, від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-954цс16).
Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик. Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу.
Велика Палата Верховного Суду у постановах від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 виснувала, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).
Отже, суд акцентує увагу, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).
Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/4639421 у АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ», цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Volkswagen Passat», державний номерний знак  НОМЕР_1 , ОСОБА_3 застрахована з лімітом страхової відповідальності за шкоду, заподіяну майну у розмірі 130000,00 грн (франшиза – 0,00 грн).
Тобто обов`язок щодо відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах такої різниці.
Таким чином АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» є належним відповідачем (співвідповідачем) в частині вимог про відшкодування майнової шкоди в межах страхової суми, яка становить 130000 грн, за шкоду, заподіяну майну.
Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (див. висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, пункти 40, 41).
Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у процесі»: сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач; тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача. Такі висновки сформульовані у постановах від 14 листопада 2018 року у справі №183/1617/16 (провадження №14-208цс18, пункт 70), від 29 травня 2019 року у справі №367/2022/15-ц (провадження №14-376цс18, пункт 66), від 07 липня 2020 року у справі №712/8916/17 (провадження №14-448цс19, пункт 27), від 09 лютого 2021 року у справі №635/4741/17 (провадження №14-46цс20, пункт 33.2).
У постанові від 26 червня 2019 року у справі №910/17792/17 (провадження №12-280гс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що підставою для вступу (залучення) в судовий процес третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, є її заінтересованість у результатах вирішення спору - ймовірність виникнення у майбутньому в неї права на позов або пред`явлення до неї позовних вимог зі сторони позивача чи відповідача. Водночас предмет спору повинен перебувати за межами цих правовідносин, інакше така особа може мати самостійні вимоги на предмет спору. Для таких третіх осіб неможливий спір про право з протилежною стороною в зазначеному процесі. Якщо такий спір допускається, то ця особа повинна мати становище співвідповідача у справі, а не третьої особи.
Якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі як співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 січня 2022 року в справі №457/726/17 (провадження №61-43201св18)).
Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (п. 5 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України).
Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог (ч.ч. 1, 2 ст. 264 ЦПК України).
Для визначення вартості матеріального збитку, завданого позивачу, суд вважає за необхідне використати інформацію, що міститься у висновку експерта Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» від 06.06.2022 №3456, відповідно до якого така вартість становить 42670,72 грн, оскільки цей висновок найбільше відповідає принципу достовірності (ст. 79 ЦПК України), адже експерт був повідомлений судом про кримінальну відповідальність за надання недостовірного висновку. Також суд враховує формальну та реальну кваліфікацію осіб, які здійснювали оцінку, і приймає до уваги відомості надані саме експертом, а не суб`єктом оціночної діяльності. Окрім того, суд враховує, що у висновку експертного дослідження Сумського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 21.08.2020 №19/119/11/2-187ед вартість матеріального збитку визначено у формі припущення.
З огляду на викладене, враховуючи, що розмір завданої майнової шкоди не перевищує розміру страхової суми (ліміту відповідальності) за договором страхування, суд дійшов висновку, що належним відповідачем в частині вимог про відшкодування майнової шкоди є АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ», у зв`язку з чим позовна вимога про стягнення з ОСОБА_3 майнової шкоди задоволенню не підлягає.
Щодо відшкодування моральної шкоди.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
:/search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843054/ed_2017_11_14/pravo1/T030435.html?pravo=1#843054" title="Цивільний кодекс України; нормативно-правовий акт № 435-IV від 16.01.2003">Статтею 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я ; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно з загальними підставами цивільно-правової відповідальності обов`язковому встановленню при відшкодуванні моральної шкоди підлягає наявність такої шкоди, протиправність діяння, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправною дією, а також провини особи, що її заподіяла.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я позивача, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
При цьому, Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, §62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).
У позовній заяві позивач вказував, що через пошкодження належного йому майна (транспортного засобу) він зазнав моральної шкоди. Неправомірні дії відповідача призвели до його душевних страждань, зміни звичного способу життя, викликаної неможливістю користуватися автомобілем. 
Суд погоджується з доводами позивача, що внаслідок пошкодження його автомобіля через дії відповідача він зазнав душевних страждань, пов`язаних з незручностями в організації свого життя через неможливість використання пошкодженого автомобіля, з необхідністю вчинення відповідних дій, спрямованих на відновлення майна.
За таких обставин, враховуючи характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач, суд вважає за необхідне повністю задовольнити вказані позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 8000 грн, що на думку суду, відповідатиме засадам розумності, виваженості та справедливості.
В п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно зі ст.ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 
За приписами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.
За приписами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13-ц.
Таким чином, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Щодо розподілу судових витрат.
За приписами ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч.ч. 2, 3, 8 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ч.ч. 3, 4, 6 ст. 139 ЦПК України експерт, спеціаліст чи перекладач отримують винагороду за виконану роботу, пов`язану зі справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків. Суми, що підлягають виплаті залученому судом експерту, спеціалісту, перекладачу або особі, яка надала доказ на вимогу суду, сплачуються особою, на яку суд поклав такий обов`язок, або судом за рахунок суми коштів, внесених для забезпечення судових витрат. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
За проведення судовим експертом Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» автотоварознавчої експертизи, висновком за якою керувався суд при вирішенні справи, відповідачем було сплачено 5148,30 грн. 
При подачі позовної заяви до суду позивачем був сплачений судовий збір в сумі 853,10 грн.
Таким чином, враховуючи наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог (10,2%) на користь позивача підлягає стягненню з відповідача в рахунок відшкодування судових витрат 87,02 грн (853,10 грн (сплачений судовий збір) х 10,2%). На користь відповідача з позивача підлягає стягненню в рахунок відшкодування судових витрат 4623,17 грн (5148,30 грн (витрати за проведення експертизи) х 89,8%).
Витрати на проведення автотоварознавчого дослідження, наданого стороною позивача, відшкодуванню не підлягають, оскільки цей висновок експерта не був врахований судом як доказ.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 77-81, 89, 141, 263-265, 268, 352, 354, 355, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд 
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 8000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок у відшкодування моральної шкоди.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 87 (вісімдесят сім) гривень 00 копійок у відшкодування судових витрат.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 4623 (чотири тисячі шістсот двадцять три) гривні 17 копійок у відшкодування судових витрат.
Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрований за адресою:  АДРЕСА_2 .
Третя особа: Акціонерне товариство «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ», код ЄДРПОУ 30035289, місце знаходження: вул. Донця-Захаржевського, 6/8, м. Харків. 

Повний текст рішення складено 05.06.2026. 

Суддя Охтирського міськрайонного суду
Сумської області        Н.Г. Яценко