Справа №949/2686/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне рішення)

13 травня 2026 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого - судді Отупор К.М.,
за участю секретаря судового засідання Катюха К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП" до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за договором кредиту №ДП 0010381 від 15.01.2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» адвокат Ткаченко Ю.О. звернулася до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_1 та просить стягнути з неї на користь позивача заборгованість за договором кредиту №ДП 0010381 від 15 січня 2025 року у загальному розмірі 6000,54 грн, з яких: 3526,25 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 2221,80 грн - заборгованість за процентами, 252,49 грн - заборгованість за комісією. Одночасно просить стягнути з відповідачки судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15 січня 2025 року між ТЗОВ «Фінансова Компанія «Майбіз» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання кредиту №ДП 0010381, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 4000,00 грн строком на 98 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,9% за кожен день користування кредитом та комісії за надання кредиту у розмірі 1200,00 грн, що становить 30% від суми наданого кредиту.
Вказаний кредитний договір укладено в електронній формі з використанням інформаційно-комунікаційної системи кредитодавця, дистанційно, в особистому кабінеті позичальника, шляхом прийняття відповідачкою пропозиції кредитодавця про укладення договору та підписання договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором Q1L778rg, який було направлено на номер телефону відповідачки НОМЕР_1 та введено нею при укладенні договору.
Позивач зазначає, що первісний кредитор виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, а саме надав відповідачці кредитні кошти у безготівковій формі шляхом перерахування 4000,00 грн на банківську платіжну картку № НОМЕР_2 , яка належить відповідачці. Видача кредитних коштів підтверджується платіжними документами, листом кредитодавця, квитанцією про виплату коштів №43692-47027-27043 від 15 січня 2025 року, а також інформацією Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про те, що на ім`я ОСОБА_1 емітовано картку № НОМЕР_3 .
У подальшому, 14 жовтня 2025 року між ТЗОВ «Фінансова Компанія «Майбіз» та ТЗОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» було укладено договір факторингу №14/10/25, відповідно до якого право грошової вимоги за договором кредиту №ДП 0010381 від 15 січня 2025 року було відступлено на користь ТЗОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП». Згідно з витягом з реєстру прав вимоги до договору факторингу, до позивача перейшло право вимоги до відповідачки за вказаним договором у загальному розмірі 6000,54 грн.
Внаслідок неналежного виконання відповідачкою зобов`язань за кредитним договором, станом на дату звернення до суду утворилася заборгованість у загальному розмірі 6000,54 грн.
До початку розгляду справи від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити повністю. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим провести заочний розгляд справи.
Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Дослідивши письмові докази у справі та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за внутрішнім переконанням на підставі їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Судом встановлено, що 15 січня 2025 року між ТЗОВ «Фінансова Компанія «Майбіз» як кредитодавцем та ОСОБА_1 як позичальником було укладено договір про надання кредиту №ДП 0010381 від 15 січня 2025 року, який укладений в електронній формі.
Договором визначено, що вебсайтом кредитодавця є інтернет-сторінка з доменним ім`ям https://mybiz.com.ua, яка є частиною інформаційно-комунікаційної системи кредитодавця, а особистий кабінет є захищеною частиною вебсайту, доступною позичальнику після його ідентифікації, у якій позичальник має можливість надавати свої ідентифікаційні та персональні дані, укладати кредитні договори, отримувати інформацію та документи, пов`язані з наданням і обслуговуванням кредиту, зокрема щодо суми заборгованості, строків погашення та інших умов кредиту.
Відповідно до пункту 1 договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 4000,00 грн на засадах строковості, зворотності та платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку і на умовах, визначених договором та Правилами надання коштів та банківських металів у кредит Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Майбіз».
Пунктами 2, 3 договору визначено, що тип кредиту - кредит, а строк, на який він надається, становить 98 днів.
Згідно з пунктом 4 договору кредитодавець надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_2 або іншої платіжної картки позичальника, реквізити якої надані позичальником кредитодавцю з метою отримання кредиту, протягом двох банківських днів з дня підписання договору. Цим же пунктом передбачено, що кредит вважається наданим у день перерахування кредитодавцем суми кредиту за відповідними реквізитами.
Відповідно до пункту 5 договору тип процентної ставки є фіксованим. За користування кредитом нараховуються проценти у розмірі 0,9 % за кожен день користування кредитом, і така процентна ставка застосовується в межах усього строку кредиту, визначеного пунктом 3 договору. Договором також визначено, що денна процентна ставка дорівнює 0,9 %, а загальні витрати за кредитом становлять 3474,02 грн. Базою для розрахунку процентів є залишок фактичної заборгованості за кредитом станом на початок кожного календарного дня протягом строку кредиту, а до періоду розрахунку процентів включається день надання та день фактичного повернення кредиту.
Згідно з пунктом 10 договору комісія за надання кредиту становить 1200,00 грн, нараховується одноразово в день підписання договору за ставкою 30% від суми наданого кредиту та підлягає погашенню позичальником відповідно до графіку платежів. При цьому договором передбачено, що протягом строку дії договору така комісія не може бути збільшена кредитодавцем.
З додатку №1 до кредитного договору №ДП 0010381 від 15 січня 2025 року, який має назву «Графік платежів», вбачається кредит, виданий 15 січня 2025 року у сумі 4000,00 грн та подальше погашення заборгованості платежами кожні 14 днів, а саме: 28 січня 2025 року - 1200,00 грн, 11 лютого 2025 року - 1200,00 грн, 25 лютого 2025 року - 1200,00 грн, 11 березня 2025 року - 1200,00 грн, 25 березня 2025 року - 1200,00 грн, 08 квітня 2025 року - 1200,00 грн, 22 квітня 2025 року - 274,02 грн.
Загальна сума платежів за графіком становить 7474,02 грн.
Таким чином, зі змісту кредитного договору та додатку №1 до нього вбачається, що між сторонами було погоджено всі істотні умови кредитування.
Судом встановлено, що кредитний договір №ДП 0010381 від 15 січня 2025 року укладено в електронній формі з використанням інформаційно-комунікаційної системи кредитодавця. У реквізитах договору зазначені анкетні, ідентифікаційні та контактні дані відповідачки, зокрема її прізвище, ім`я та по батькові, реєстраційні, паспортні та контактні відомості, а також електронна адреса, що дало змогу кредитодавцю ідентифікувати позичальника при укладенні договору.
Договір підписано відповідачкою шляхом використання одноразового ідентифікатора Q1L778rg, який було надіслано на зазначений нею номер мобільного телефону, що підтверджується також довідкою про ідентифікацію, що міститься у матеріалах справи.
Зазначені докази у своїй сукупності підтверджують, що саме відповідачка здійснила дії, спрямовані на укладення кредитного договору, а саме пройшла ідентифікацію в інформаційно-комунікаційній системі кредитодавця, надала свої персональні дані, зазначила номер телефону, електронну пошту, реквізити банківської платіжної картки для зарахування кредитних коштів, отримала одноразовий ідентифікатор та використала його для підписання кредитного договору.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Згідно зі статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти однією стороною та її прийняття другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронного правочину є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, якщо сторони домовилися про такий спосіб підписання.
Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.
Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом встановлено, що кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором про надання кредиту №ДП 0010381 від 15 січня 2025 року, що підтверджується наявними у матеріалах справи письмовими доказами.
З листа ТЗОВ «Фінансова Компанія «Майбіз» вих. №1012-794 від 10 грудня 2025 року вбачається, що перерахування кредитних коштів здійснювалося у безготівковій формі на банківську платіжну картку позичальника на підставі договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-922 від 19 березня 2024 року, укладеного між ТЗОВ «ПрофітГід» та ТЗОВ «Фінансова Компанія «Майбіз». 
Квитанцією про виплату коштів підтверджено, що 15 січня 2025 року за договором кредиту було здійснено переказ кредитних коштів у сумі 4000,00 грн від ТЗОВ «Фінансова Компанія «Майбіз» на електронний платіжний засіб отримувача, зазначений позичальником при оформленні кредиту. У квитанції вказано, що виплату коштів успішно виконано.
Наявний у матеріалах справи договір про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-922 від 19 березня 2024 року підтверджує правові підстави здійснення платіжних операцій через відповідну платіжну систему та переказу коштів на електронні платіжні засоби отримувачів.
Крім того, з інформації щодо банківської картки за її BIN вбачається, що картка, на яку здійснювалося перерахування кредитних коштів, належить до платіжної системи VISA та емітована АТ КБ «ПриватБанк».
Факт належності відповідної платіжної картки саме відповідачці додатково підтверджується інформацією АТ КБ «ПриватБанк», згідно з якою на ім`я відповідачки банком було емітовано картку з відповідними реквізитами, а також надано виписку по пов`язаному з нею рахунку за період з 15 січня 2025 року по 18 січня 2025 року.
З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що факт перерахування кредитних коштів у сумі 4000,00 грн саме на банківську платіжну картку відповідачки підтверджений належними, допустимими, достовірними та взаємопов`язаними доказами, а саме: умовами кредитного договору, довідкою про ідентифікацію, листом первісного кредитора, квитанцією про виплату коштів, договором про надання платіжних послуг, інформацією щодо BIN картки та відповіддю АТ КБ «ПриватБанк» про належність картки відповідачці.
Суд зазначає, що відповідачка не подала до суду доказів, які б спростовували факт укладення договору, факт використання нею одноразового ідентифікатора, факт належності їй банківської платіжної картки, на яку було перераховано кредитні кошти, або факт отримання нею кредитних коштів. Також відповідачкою не надано доказів повного погашення заборгованості.
Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання.
Згідно зі статтею 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Матеріалами справи підтверджено, що відповідачка умови кредитного договору належним чином не виконала, кредитні кошти у повному обсязі не повернула, проценти за користування кредитом та комісію у повному обсязі не сплатила, у зв`язку з чим допустила порушення грошового зобов`язання.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, складеного ТЗОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП», за договором позики №ДП 0010381 від 15 січня 2025 року за період з 15 січня 2025 року по 12 грудня 2025 року за відповідачкою обліковується заборгованість у загальному розмірі 6000,54 грн, яка складається із: заборгованості за тілом позики - 3526,25 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами - 2221,80 грн, заборгованості за комісією - 252,49 грн.
Досліджений судом розрахунок заборгованості узгоджується з умовами кредитного договору, графіком платежів, сумою наданого кредиту, розміром процентної ставки, умовами нарахування комісії, а також даними про часткове виконання відповідачкою зобов`язання. Доказів неправильності зазначеного розрахунку або доказів погашення заборгованості у більшому розмірі відповідачкою суду не надано.
При цьому проценти за користування кредитом заявлені позивачем у межах строку кредитування, визначеного договором, а не за необмежений період після спливу строку кредитування, що свідчить про відповідність розрахунку умовам договору та заявленим позовним вимогам.
Комісія за надання кредиту передбачена пунктом 10 кредитного договору, її розмір прямо визначений договором та відображений у графіку платежів, який є невід`ємною частиною договору і був підписаний відповідачкою шляхом використання одноразового ідентифікатора. Відповідачка, укладаючи договір, погодилася з умовами щодо сплати такої комісії, а доказів визнання відповідної умови договору недійсною або її зміни суду не надано.
Отже, суд приходить до висновку, що заборгованість у загальному розмірі 6000,54 грн є підтвердженою належними доказами та підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.
Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином.
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони за плату, а друга сторона відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи.
Судом встановлено, що 14 жовтня 2025 року між ТЗОВ «Фінансова Компанія «Майбіз» та ТЗОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» було укладено договір факторингу №14/10/25.
З витягу з реєстру прав вимоги №14/10/25 від 14 жовтня 2025 року до договору факторингу №14/10/25 вбачається, що до ТЗОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 , за договором №ДП 0010381 від 15 січня 2025 року, із загальною сумою заборгованості 6000,54 грн, яка складається із 3526,25 грн заборгованості за тілом кредиту, 2221,80 грн заборгованості за процентами та 252,49 грн заборгованості за комісією.
Також у матеріалах справи наявна платіжна інструкція про оплату за відступлення права грошової вимоги згідно з реєстром прав вимоги №14/10/25 від 14 жовтня 2025 року в порядку, визначеному договором факторингу №14/10/25 від 14 жовтня 2025 року, що підтверджує фактичне виконання сторонами умов договору факторингу.
Отже, суд приходить до висновку, що ТЗОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» набуло право грошової вимоги до відповідачки за договором кредиту №ДП 0010381 від 15 січня 2025 року у тому обсязі та на тих умовах, які існували на момент переходу такого права, а тому є належним позивачем у цій справі.
Оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає доведеними обставини укладення відповідачкою кредитного договору, отримання нею кредитних коштів, погодження істотних умов договору, неналежне виконання грошового зобов`язання, наявність заборгованості у розмірі 6000,54 грн та перехід права вимоги до позивача.
За таких обставин позовні вимоги ТЗОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором кредиту №ДП 0010381 від 15 січня 2025 року у загальному розмірі 6000,54 грн підлягають задоволенню.
Що стосується позовних вимог щодо розподілу між сторонами судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення та звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, а також здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому розмір таких витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони.
Позивачем на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу подано договір про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22 серпня 2025 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» та адвокатом Ткаченко Юлією Олегівною, ордер на надання правничої допомоги, витяг з акту №3-ДІЛ від 08 грудня 2025 року приймання-передачі наданої правничої допомоги, витяг з акту приймання-передачі справ на надання правничої допомоги, платіжну інструкцію на підтвердження оплати наданої правничої допомоги та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.
Із зазначених документів убачається, що правнича допомога надавалася у справі про стягнення заборгованості з відповідачки за договором кредиту №ДП 0010381 від 15 січня 2025 року. Зі змісту витягу з акту приймання-передачі наданої правничої допомоги вбачається, що послуги з правничої допомоги надані адвокатом за період з 02 грудня 2025 року по 08 грудня 2025 року якісно і в повному обсязі.
Із змісту акту наданих послуг та детального опису наданих послуг убачається, що позивачем заявлено до відшкодування 4500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. До складу цих витрат включено вивчення наявних у клієнта документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції, аналіз судової практики та збір документів/доказів для формування позовної заяви у малозначній справі вартістю 500,00 грн, а також судовий супровід у суді першої інстанції, підготовку, складання, направлення та подання позовної заяви до боржника за договором позики у малозначній справі, за необхідності інших заяв по суті справи в електронній формі через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, у тому числі представництво інтересів клієнта в суді, вартістю 4000,00 грн.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката, суд користується досить широким розсудом, який, повинен ґрунтуватись на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України.
Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачена (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду від 23 вересня 2021 року у справі № 904/1907/15).
Водночас суд наголошує на відсутності обов`язку присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (пункти 107-109 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 у справі №904/4507/18 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Суд враховує, що справа є малозначною, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у таких справах є майже типовими та фактично шаблонними, а обсяг наданих доказів є невеликим, участі в судовому засіданні представник позивача не брав, а тому суд вважає за необхідне зменшити розмір стягуваних витрат на правничу допомогу до 2500 грн. Саме такий розмір витрат суд вважає розумним, співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі.
Крім того, позивачем понесено витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн за подання позовної заяви, що підтверджується платіжною інструкцією, наявною у матеріалах справи.
Відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на викладене суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмір і2500,00 грн.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 89, 128, 133, 137, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 273, 280-284, 287-289, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 11, 509, 512, 514, 516, 526, 530, 610, 612, 626, 627, 628, 629, 638, 639, 1048, 1049, 1050, 1054, 1077 ЦК України, ст.ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту №ДП 0010381 від 15 січня 2025 року - задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» заборгованість за договором кредиту №ДП 0010381 від 15 січня 2025 року у розмірі 6000,54 грн (шість тисяч гривень 54 копійки).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» судовий збір у розмірі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн (дві тисячі п`ятсот гривень 00 копійок).
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. 
Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Відомості про учасників справи, згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП», місцезнаходження юридичної особи: 08205, Київська область, місто Ірпінь, вулиця Садова, будинок 31/33, офіс 40/3, код ЄДРПОУ 44280974.
Відповідачка:  ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького
районного суду   К.М. Отупор