Справа № 991/372/26
Провадження 1-кп/991/4/26

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 

У Х В А Л А

18 червня 2026 року м. Київ

Вищий антикорупційний суд колегією суддів у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених в залі суду ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинувачених в режимі відеоконференції 
з власних технічних засобів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , 
обвинуваченого в режимі відеоконференції
з ДУ "Хмельницький слідчий ізолятор" ОСОБА_13 ,
захисників - адвокатів в залі суду ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,
ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,
ОСОБА_19 , ОСОБА_20 

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у приміщенні залу суду в місті Києві клопотання прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку дії обов`язків, покладених на ОСОБА_10 , у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 52019000000000585 від 15 липня 2019 року за обвинуваченням
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Росохи Самбірського р-ну Львівської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України,
ОСОБА_21 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Сніжинськ, російської федерації, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 . Останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Боромля Тростянецького р-ну Сумської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України,
ОСОБА_22 ,  ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м. Львів, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України,
ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки с. Липча Хустського р-ну Закарпатської області, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_5 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України,
ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця с. Пустовійтівка Роменського р-ну, Сумської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_6 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України,
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженця м. Львів, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_7 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_8 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України,
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженця м. Астрахань російської федерації, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_9 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Острівка Очаківського р-ну Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_10 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_11 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, 
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , уродженця м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_12 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України,
ОСОБА_11 ,  ІНФОРМАЦІЯ_10 , уродженця м. Дубно Рівненської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_13 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України,
ОСОБА_9 ,  ІНФОРМАЦІЯ_11 , уродженця с. Великий Житин Рівненського р-ну Рівненської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_14 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_15 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, 
ОСОБА_25 ,  ІНФОРМАЦІЯ_12 , уродженця с. Путивль Путивльського р-ну Сумської області, громадянина України, зареєстрованого за останньою відомою в Україні адресою: АДРЕСА_16 , останнє відоме місце проживання за кордоном: АДРЕСА_17 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вищого антикорупційного суду перебуває вищезначений обвинувальний акт. 
17 червня 2026 року до суду надійшло клопотання прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_5 про продовження на два місяці строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_10 , а саме: прибувати до прокурора та суду за кожною вимогою; повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватися від спілкування з приводу обставин, викладених в обвинувальному акті щодо ОСОБА_10 в цьому кримінальному провадженні, а саме зі свідками: ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , іншими обвинуваченими: ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_25 , ОСОБА_21 , ОСОБА_8 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_7 , ОСОБА_22 , а також особами, які зазначені в обвинувальному акті щодо ОСОБА_10 , які отримали або мали намір отримати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
В обґрунтування поданого клопотання прокурор зазначила, що ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 29 квітня 2024 року до підозрюваного ОСОБА_10 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 27 червня 2024 року включно із одночасним визначенням йому запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 30 280 000 грн. Із застосуванням запобіжного заходу та у разі звільнення з-під варти через внесення застави на підозрюваного ОСОБА_10 покладено процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України. 29 квітня 2024 року ОСОБА_10 звільнено з-під варти у зв`язку із внесенням застави в визначеному розмірі.
В подальшому строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_10 , неодноразово продовжувався ухвалами слідчих суддів Вищого антикорупційного суду. Останній раз ухвалою Вищого антикорупційного суду від 23 квітня 2026 року - до 23 червня 2026 року.
Відтак на теперішній час існує необхідність продовження строку дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_10 процесуальних обов`язків, з урахуванням існування наявних ризиків, які дають підстави вважати можливим переховування останнього від суду та здійснення ним незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.
Ризик переховування від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_10 пред`явлено обвинувачення в організації вчинення особливо тяжких корупційних злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна. Загроза бути підданим такому покаранню сама по собі є підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватися від суду. Усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення інкримінованих злочинів, обвинувачений може планувати втечу за кордон або на тимчасово окуповану територію України, чи переховуватися на території України з метою уникнення кримінальної відповідальності. Обвинувачений ОСОБА_10 володіє паспортами громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 від 28 липня 2015 року та НОМЕР_2 від 08 серпня 2019 року та навіть за період дії воєнного стану на території України 3 рази покидав територію України. Крім того, в обвинуваченого наявне бронювання від військової служби. На переконання сторони обвинувачення, наведене, а також те, що ОСОБА_10 має значні матеріальні статки свідчить, що останній має можливість тривалий час переховуватися як закордоном, так і на території України. Зокрема, ОСОБА_10 фактично очолює агрохолдинг «АВІС УкрАгро», який згідно з відкритих даних обробляє близько 20 тис. га землі на території Сумської області та входить в список «Топ 100 Латифундистів» на 83 місті станом на 2024 рік. До складу агрохолдингу фактично входять: ТОВ «АВІС-Україна», ТОВ «АФ Степ», ТОВ «Довіра», ТОВ «Будильське», ТОВ «АФ Козельне», ТОВ «Шпилівське», ТОВ «АФ Довіра 2008», печатки яких відшукано під час обшуку ТОВ «АВІС УкрАгро». Також, ТОВ «АФ Довіра 2008», яке входить до складу агрохолдингу ТОВ «АВІС УкрАгро», фактично з 2019 року використовує для ведення підприємницької діяльності близько 2500 га землі, яка протиправно сформована за рахунок землі ДП «ДГ «Іскра» та ДП «ДГ «АФ Надія», чим очевидно отримало значний прибуток.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_10 на праві власності належить: 32 земельні ділянки значною загальною площею; квартира № 73 загальною площею 135, 6 кв.м., розташована у м. Суми; автомобіль Renault Megane, номерний знак НОМЕР_3 , рік випуску 2007; автомобіль Toyota Hilux, номерний знак НОМЕР_4 , рік випуску 2022; автомобіль Renault Master, номерний знак НОМЕР_5 , рік випуску 2024; автомобіль Toyota Hilux, номерний знак НОМЕР_6 , рік випуску 2022. Крім того, ОСОБА_29 належить: земельна ділянка площею 2,0 га кадастровий номер 5924789100:06:00460225; автомобіль Ford Kugа, номерний знак НОМЕР_7 , рік випуску 2016. Вищезазначене свідчить про значний матеріальний стан обвинуваченого. Крім того, в період дії воєнного стану ОСОБА_10 тричі покидав межі України. Наведені вище обставини, на думку сторони обвинувачення, дають підстави стверджувати про наявність достатніх ризиків для втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від суду обвинуваченого ОСОБА_10 . Заявлений ризик станом дотепер не змінився, оскільки обставини, які обумовлюють його існування, не перестали існувати. Саме тому є необхідним і виправданим продовження строку дії раніше покладених на ОСОБА_10 обов`язків здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; прибувати за кожною вимогою до прокурора та суду; повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи.
Ризик незаконного впливу ОСОБА_10 на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України) прокурор обґрунтовує тим, що обвинувачений ОСОБА_10 може незаконно впливати на власників земельних ділянок, сформованих за рахунок земель ДП «ДГ «Іскра» та ДП «ДГ «АФ Надія», оскільки має їхні персональні дані та засоби для зв`язку. Окрім цього, на думку сторони обвинувачення, ОСОБА_10 може впливати на власників земельних ділянок використовуючи їхню залежність від договірних відносин з ТОВ «АФ Довіра 2008» по оренді землі. Також представник ТОВ «АФ Довіра 2008» ОСОБА_8 , дізнавшись про те, що один з державних реєстраторів права власності зателефонував власнику землі і роз`яснив, що він може вільно розпоряджатися отриманою землею і не передавати її в оренду ТОВ «АФ Довіра 2008», почав вживати заходи з метою залякування згаданого державного реєстратора. Зокрема, ОСОБА_8 обговорював необхідність завдати фізичної шкоди державному реєстратору та залякати його використовуючи учасників АТО. При цьому, ОСОБА_8 звертався з вказаним питанням до ОСОБА_10 для того, щоб останній надав працівників служби безпеки для залякування державних реєстраторів. Наведена поведінка обвинуваченого ОСОБА_10 свідчить про обґрунтованість ризику незаконного впливу на свідків у вказаному кримінальному провадженні з метою зміни раніше наданих ними показань чи відмови від їх надання в подальшому. З огляду на викладене, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Саме тому продовження судом строку дії обов`язку, покладеного на обвинуваченого ОСОБА_10 утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними, нині обвинуваченими у даному кримінальному провадженні, зі свідками, а також особами, які вказані у повідомленні про підозру ОСОБА_10 , які отримали або мали намір отримати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області, є необхідним і виправданим.
З огляду на заявлені ризики, які не зменшилися та продовжують існувати, сторона обвинувачення вбачає необхідність у продовженні дії обов`язків, покладених на ОСОБА_30 ще на два місяці. У разі, якщо суд не продовжить строк дії цих обов`язків, це унеможливить досягнення мети застосування запобіжного заходу та не дозволить запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Позиції учасників кримінального провадження.
Прокурор Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримала подане клопотання та зазначила, що ризики, які стали підставою для покладення на обвинуваченого ОСОБА_10 процесуальних обов`язків та їх подальшого продовження, не втратили своєї актуальності та не зменшилися. Обґрунтовуючи наявність ризику переховування від суду, прокурор послалася на значний майновий стан ОСОБА_10 , наявність у нього паспорта громадянина України для виїзду за кордон, а також на те, що навіть в умовах воєнного стану він тричі залишав територію України. Крім того, прокурор зазначила, що обвинувачений ОСОБА_10 має бронювання від проходження військової служби, що, у сукупності з іншими обставинами, наведеними у клопотанні, на її думку, свідчить про наявність можливості переховуватися від суду. Також прокурор вказала на існування ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні. Зокрема, за її словами, ОСОБА_10 може впливати на осіб, які отримували земельні ділянки, на які оформлювалося право власності, а в подальшому такі земельні ділянки були передані ТОВ «Агрофірма 2008». З огляду на викладене прокурор просила продовжити строк дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_10 обов`язків ще на два місяці.
Захисники ОСОБА_10 - адвокати ОСОБА_20 та ОСОБА_16 в судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, покладених на ОСОБА_10 .
Обвинувачений ОСОБА_10 у судовому засіданні зазначив, що загалом не заперечує проти покладених на нього процесуальних обов`язків та встановлених обмежень. Водночас він висловив заперечення щодо обов`язку здати на зберігання паспорти для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на перетин державного кордону України. Також вказав, що вважає, що надані суду матеріали не містять даних про те, що ОСОБА_8 звертався до нього з питанням надання працівників служби безпеки для залякування державних реєстраторів. Також наголосив, що бажає захищатись від обвинувачення та добитись виправдування.
Суд, вирішуючи подане стороною обвинувачення клопотання, встановив такі факти та обставини.
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 29 квітня 2024 року (справа № 991/3540/24, провадження 1-кс/991/3576/24) до підозрюваного ОСОБА_10 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 27 червня 2024 року включно, із визначенням розміру застави у розмірі 10000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 3 028 0000 грн. з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, у разі внесення застави (том 9, а.с. 22-34).
З клопотання прокурора встановлено, що 29 квітня 2024 року ОСОБА_10 звільнено з-під варти у зв`язку із внесенням застави у розмірі 30 280 000 грн. Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 30 липня 2024 року скасовано обов`язок «носити електронний засіб контролю», решта обов`язків залишено без змін (справа № 991/6427/24). В подальшому ухвалами слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 14 серпня 2024 року, 08 жовтня 2024 року, 06 грудня 2024 року, 03 лютого 2025 року, 01 квітня 2025 року, 25 травня 2025 року, 25 липня 2025 року, 24 вересня 2025 року, 20 листопада 2025 року, 13 січня 2026 року, 27 лютого 2026 року продовжувалися строки дії обов`язків, покладених на ОСОБА_10 .
Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 23 квітня 2026 року у справі № 991/29/26 (1-кс/991/28/26) строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_10 , продовжено до 23 червня 2026 року включно, а саме: прибувати до прокурора та суду за кожною вимогою; повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватися від спілкування з приводу обставин, викладених в обвинувальному акті щодо ОСОБА_10 в цьому кримінальному провадженні, зі свідками: ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , іншими обвинуваченими: ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_21 , ОСОБА_13 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_7 , ОСОБА_22 , а також особами, які зазначені в обвинувальному акті щодо ОСОБА_10 , які отримали або мали намір отримати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Оцінка судом доводів прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_10 .
Розділ II КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких, зокрема, віднесені запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України).
Відповідно до ч.2 ст. 314 КПК України підготовче судове засідання відбувається згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду.
Частинами 1, 2, 3 ст. 331 КПК України встановлено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.
Оцінюючи доводи прокурора, зазначені у поданому клопотанні, суд керується загальними приписами, якими врегульовано застосування запобіжних заходів, з урахуванням особливостей, визначених ч. 7 ст. 194 КПК України, відповідно до яких обов`язки, передбачені частинами 5 та 6 цієї статті, можуть бути покладені на обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України. 
Відповідно до ч. 1, 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 цієї статті (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні), суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, визначених положеннями цієї статті, необхідність покладення яких була доведена прокурором.
Враховуючи положення ч. 3, 4, 5 ст. 199 КПК України, а також стадію кримінального провадження, суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії покладених на обвинуваченого обов`язків до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, та встановити, чи існують обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують покладення на особу певних обов`язків.
В обґрунтування поданого клопотання прокурор посилається на те, що на теперішній час продовжують існувати ризики, що визначені у ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, ризик переховуватися від суду, ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.
Відповідно практики Європейського суду з прав людини наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, для констатації існування ризику має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
Ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_10 від суду.
ОСОБА_10 обвинувачується у організації вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, які відповідно до класифікації злочинів за ступенем тяжкості, закріпленої у ст. 12 КК України, належать до особливо тяжких злочинів, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна. Також суд враховує, що з огляду на положення ст. 45 КК України цей злочин належить до категорії корупційних, що, як правило, виключає можливість звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, звільнення від відбування покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України, а також призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, відповідно до ст. 69 КК України.
Отже, існування ризику переховування підтверджується ймовірністю для обвинуваченого ОСОБА_10 бути засудженим на тривалий строк з примусовим відчуженням всього належного йому майна.
Однак, саме по собі обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину не є беззаперечним свідченням того, що в обвинуваченого існує бажання переховуватись від суду, а тому така обставина має значення лише у випадку встановлення інших релевантних факторів.
Так, Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом № 2102-IX від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який відповідними Указами Президента України продовжено, та він діє дотепер.
Водночас, попри існуючі наразі обмеження щодо перетину державного кордону чоловіками призовного віку, суд не виключає можливість здійснювати перетин кордону навіть в умовах воєнного стану, у тому числі й незаконно та через неконтрольовані ділянки державного кордону, з огляду на наявність у обвинуваченого ОСОБА_10 бронювання від військової служби та паспорта громадянина України для виїзду за кордон, а також характер і тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, які можуть спонукати його до уникнення правосуддя.
Більше того, ризик переховування від суду не обмежується можливістю ухилення обвинуваченого ОСОБА_10 у спосіб виїзду за межі України, а охоплює також імовірність його переховування на території держави, з огляду на достатній його матеріальний стан. У зв`язку з цим, сам по собі факт передання ним на зберігання документа, що дає право на виїзд за кордон, не усуває зазначеного ризику. Водночас у разі не продовження дії покладених на нього мінімальних процесуальних обов`язків, отримання у розпорядження ОСОБА_10 паспорта створить реальну можливість залишити територію України з метою ухилення від кримінальної відповідальності.
Ураховуючи, що кримінальне провадження не є статичним, що обумовлює можливість непрогнозованої зміни поведінки обвинуваченого, через усвідомлення можливих негативних для нього наслідків у вигляді можливого ув`язнення у майбутньому, що робить цей ризик достатньо високим. На даний час захисту відкрито матеріали досудового розслідування, які сторона обвинувачення має намір використовувати як докази, а відтак обвинувачений має можливість оцінити вагомість вказаних доказів та надати перевагу незаконним діям з метою уникнення відповідальності, зокрема і переховуванню від суду.
Зазначені обставини, на думку суду, дають підстави вважати обґрунтованою позицію прокурора про те, що тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_10 , наведені вище особливості закону про кримінальну відповідальність, у сукупності з усіма іншими обставинами, що враховуються при обранні запобіжного заходу, підтверджує існування ризику переховування останнього від суду на високому рівні.
Ризик незаконного впливу ОСОБА_10 на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.
Оцінюючи можливість впливу на свідків/інших обвинувачених, суд виходить із передбаченої кримінальним процесуальним законом процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками/обвинуваченими у кримінальному провадженні, а саме на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).
За таких обставин ризик впливу на свідків чи інших обвинувачених існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків/інших обвинувачених та дослідження їх судом.
Суд враховує, що ОСОБА_10 володіє персональними даними власників земельних ділянок, сформованих за рахунок земель ДП «ДГ «Іскра» та ДП «ДГ «АФ Надія», а також має засоби зв`язку з ними, що створює реальну можливість незаконного впливу на зазначених осіб з метою зміни їхньої процесуальної поведінки або показань.
Крім того, Суд бере до уваги, що значна частина свідків перебуває у договірних відносинах з ТОВ «АФ Довіра 2008», де обвинувачений ОСОБА_10 має визначальний вплив. Залежність власників земельних ділянок від орендних відносин створює підґрунтя для позапроцесуального тиску. Обвинувачений, використовуючи свій адміністративний ресурс та фінансові важелі, може схилити свідків до зміни показань або відмови від надання свідчень, що прямо перешкоджатиме встановленню істини.
Особливої уваги заслуговують зазначені прокурором в клопотанні відомості про взаємодію ОСОБА_10 із представником з ТОВ «АФ Довіра 2008» ОСОБА_8 з метою здійснення спроб залякування державного реєстратора за виконання ним професійних обов`язків. Суд вбачає реальну небезпеку у тому, що обвинувачений ОСОБА_10 розглядався як особа, здатна задіяти співробітників служби безпеки для врегулювання таких ситуацій. Така координація дій може вказувати на намір здійснювати протиправний вплив на хід судового процесу.
Твердження про те, що такі вказані судом та прокурором вдомості відсутні в матеріалах провадження спростовуються змістом ухвали слідчого судді від 29.04.2024 (т. 9 а.с. 24-36). Застосовуючи до ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя безпосередньо з досліджених доказів встановив таке: "Крім того, згідно протоколу НСРД щодо ОСОБА_8 від 16.12.2019 (Том № 5 а. 79-143), представник ТОВ «АФ Довіра 2008» ОСОБА_8 , дізнавшись про те, що один з державних реєстраторів права власності роз`яснює особам, які отримали земельні ділянки, сформовані за рахунок земель ДП «ДГ «Іскра» та ДП «ДГ «АФ Надія», що вони можуть вільно розпоряджатися отриманою землею і не передавати її в оренду ТОВ «АФ Довіра 2008», почав вживати заходів з метою залякування згадано державного реєстратора. ОСОБА_8 обговорював необхідність завдати фізичної шкоди державному реєстратору та залякати його, використовуючи учасників АТО. При цьому ОСОБА_8 розповів ОСОБА_31 , що звертався з вказаним питанням до ОСОБА_10 для того, щоб останній надав працівників служби безпеки ТОВ «АФ Довіра 2008» для залякування державного реєстратора, на що ОСОБА_10 відповів: «Ну, мы ж не можем так, он же сразу заяву накатает» (Том № 5 а. 88-зворот)". Наразі суд не вправі надавати оцінку таким обставинам, з огляду на стадію кримінального провадження, проте вважає, що твердження ОСОБА_10 про відсутність таких даних відхиляє.
З огляду на викладене, суд визнає доводи прокурора обґрунтованими та дійшов висновку про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим продовження строку дії покладеного на обвинуваченого ОСОБА_10 обов`язку утримуватися від спілкування з іншими обвинуваченими, свідками та іншими визначеними особами є необхідним та співмірним заходом забезпечення належної процесуальної поведінки.
При цьому суд переконався, що перелік осіб, щодо яких прокурор просить встановити обмеження на спілкування, є вичерпним та обмежується їх даними, зазначеними в обвинувальному акті, а тому вказаний у клопотанні обов`язок стосується визначеного кола осіб та є застосовним у розумінні п. 4) ч.5 ст. 194 КПК України. Покладення вказаного обов`язку зможе запобігти прямому чи опосередкованому впливу на вказаних осіб, з метою схиляння останніх до надання неправдивих показань, у разі їх виклику для допиту в якості свідків тощо.
Твердження обвинуваченого ОСОБА_10 щодо недоцільності покладення на нього обов`язку здати на зберігання паспорти для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на перетин державного кордону України, не можуть бути підставою для відмови у застосуванні такого обов`язку. 
Так, обов`язок здати на зберігання документи, які надають право на виїзд за межі України, є одним із передбачених законом заходів забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_10 та спрямований на мінімізацію ризику його ухилення від суду. При цьому застосування такого обов`язку не потребує доведення факту підготовки останнього до виїзду за кордон або наявності наміру залишити територію України, а обумовлюється необхідністю запобігання відповідним ризикам. Саме по собі визнання обвинуваченим ОСОБА_10 інших покладених на нього обов`язків та відсутність заперечень щодо них не свідчить про безпідставність обмеження права на користування документами для виїзду за кордон. Навпаки, зазначений обов`язок є самостійним запобіжним механізмом, спрямованим на забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та його належної участі у судовому провадженні. Відтак, заперечення обвинуваченого ОСОБА_10 в цій частині не спростовують необхідності подальшого застосування обов`язку щодо здачі на зберігання паспортів для виїзду за кордон та інших документів, що дають право на перетин державного кордону України.
Враховуючи викладене, Суд вбачає необхідність у продовженні строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_10 у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 52019000000000585 від 15 липня 2019 року, а саме: прибувати до прокурора та суду за кожною вимогою; повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватися від спілкування з приводу обставин, викладених в обвинувальному акті щодо ОСОБА_10 в цьому кримінальному провадженні, зі свідками: ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , іншими обвинуваченими: ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_21 , ОСОБА_13 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_7 , ОСОБА_22 , а також особами, які зазначені в обвинувальному акті щодо ОСОБА_10 , які отримали або мали намір отримати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Оцінюючи співмірність обов`язків, про продовження строку дії яких прокурор заявив клопотання, з встановленими судом ризиками: переховування від суду та впливу на свідків та інших обвинувачених в цьому кримінальному провадженні, Суд дійшов висновку, що покладення на обвинуваченого ОСОБА_10 наведених вище обов`язків становитиме мінімальне втручання у його права, а тому є співмірним меті застосування запобіжних заходів та здатне запобігти вказаним ризикам у цьому кримінальному провадженні.
З огляду на позицію ОСОБА_10 про бажання бути виправданим, то суд звертає увагу, що здійснення захисту від пред`явленого обвинувачення можливе виключно в ході змагального судового процесу. Наразі у справі триває підготовче провадження, а суд через зловживання з боку сторони захисту не взмозі навіть перейти до вирішення питань, які хоч і не з реабілітуючих підстав, проте можуть мати наслідком припинення кримінального переслідування (закриття) обвинувчених. Наразі суд прийшов до сталого переконання про недобросовісну поведінку представників сторони захисту, спрямовану на порушення розумних строків здійснення кримінального провадження. Така поведінка підтримана усіма представниками сторони захисту, адже жоден із учасників не висловив незгоди із діями інших. Відтак відсутність динаміки провадження, плин строків, тривалість запобіжного заходу та супутніх обмежень є виключно наслідом процесуальної протидії захисту, є штучно створеними обставинами, що жодним чином не пов`язано з процесуальною діяльністю прокурора чи суду.
Керуючись ст. 177, 178, 182, 194, 201, 331, 372, 376 КПК України, Суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , поданого у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 52019000000000585 від 15 липня 2019 року - задовольнити.
Продовжити на два місяці, тобто до 18 серпня 2026 року, строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_10 , а саме:
- прибувати до прокурора та суду за кожною вимогою;
- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;
- утримуватися від спілкування з приводу обставин, викладених в обвинувальному акті щодо ОСОБА_10 в цьому кримінальному провадженні, зі свідками: ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , іншими обвинуваченими: ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_21 , ОСОБА_13 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_7 , ОСОБА_22 , а також особами, які зазначені в обвинувальному акті щодо ОСОБА_10 , які отримали або мали намір отримати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Попередити обвинуваченого ОСОБА_10 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі, визначеному КПК України.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_5 .
Надати обвинуваченому ОСОБА_10 копію ухвали негайно після її проголошення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає. Заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального кодексу України.

Головуюча суддя ОСОБА_1 

Судді: ОСОБА_2 

ОСОБА_3