Дата документу 27.05.2026 Справа № 334/4354/22

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 334/4354/22      Пр. № 22-ц/807/124/26	Головуючий у 1-й інстанції: Фетісов М.В.  Суддя-доповідач: Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2026 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.
суддів Кухаря С.В., Полякова О.З. 
за участі секретаря Товстопятко З.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 01 серпня 2025 року у цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільних боргів

 
ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з вищезазначеним позовом до Ленінського районного суду м. Запоріжжя (т.с.1 а.с.1-19), в якому з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 24.04.2023 року (т.с.1 а.с.186-187), просив розподілити спільно нажите майно подружжя та визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову ОСОБА_3 зазначав, що 16.08.2005 року між ним та відповідачкою зареєстровано шлюб. 19.05.2021 року відповідачка подала до Ленінського районного суду м. Запоріжжя позов про розірвання шлюбу, хоча на той момент вони проживали разом в спірному будинку, виховували сина, мали спільні дохід, права та обов`язки, як подружжя, при тому, що він перебував і перебуває на військовій службі в Збройних Силах України. У позовній заяві ОСОБА_1 зазначала, що не визнає за ним права власності на частину спірного будинку, оскільки будинок зі всіма прибудовами належить тільки їй (хоча він був придбаний в шлюбі), у зв`язку із чим вимушений звернутися до суду з цим позовом. На час подачі позову та розгляду справи про розірвання шлюбу перебував на службі в Збройних Силах України та про вказані факти відомо не було. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.07.2021 у справі № 334/3432/21 шлюб між ним та відповідачкою розірвано. Ухвалою Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 17.08.2022 року у справі № 334/3432/21 вказане заочне рішення переглянуто та скасовано. Таким чином, на момент звернення до суду шлюб між ним та відповідачкою не розірвано. В період шлюбу з відповідачкою як за спільні з нею кошти, так і за рахунок кредитних коштів в сумі 120000,00 доларів США, отриманих на підставі договору кредиту № 07Ж100-К від 04.10.2007 року та іпотечного договору № 07Ж100/07П101-І, укладені між відповідачкою та АКБ соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» відповідно за 757500 грн., що було еквівалентне 150000,00 доларам США, придбали у спільну сумісну власність житловий будинок загальною площею 421,5 м2, житловою площею - 165 м2 на земельній ділянці 1200 м2 за адресою: АДРЕСА_1 . При укладенні вказаного договору купівлі-продажу, право власності на вказаний житловий будинок оформлено на відповідачку без визначення часток кожного з них. Відповідно до умов договору купівлі-продажу право власності на житловий будинок виникло з моменту проведення державної реєстрації цього договору, тобто з 13.06.2007. Незважаючи на те, що право власності на вказаний житловий будинок було оформлено на відповідачку, вказане майно, належить їм обом на праві спільної сумісної власності. Наскільки йому відомо, кредит, що надавався відповідачці на придбання вказаного житлового будинку, був ними погашений (сплачений) в повному обсязі. Ринкова вартість всього цілого спірного будинку склала 11005778,00 грн., а відтак, ринкова вартість 1/2 частини складає 5502889,00 грн. Йому не відомо про приватизацію земельної ділянки, на якій розташований спірний житловий будинок, а отримати відомості про його приватизацію за відсутності кадастрового номеру та тієї обставини, що договір купівлі-продажу будинку був складений на відповідачку, не надається можливим.
В автоматизованому порядку для розгляду даної справи визначено суддю суду першої інстанції Фетісова М.В. (т.с.1 а.с.110). Ухвалою суду першої інстанції (т.с.1 а.с.118) провадження у цій справі відкрито в порядку загального позовного провадження.
У березні 2023 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_4 звернулася до суду з зустрічнім позовом до ОСОБА_3  (т.с.1 а.с.147-155), в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету зустрічного позову від 17.08.2023 року (т.с.1 а.с.229-240) та 31.03.2025, просила стягнути з позивача на користь відповідачки 183703,00 доларів США; зменшити частку позивача у праві спільної сумісної власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , до 11/100 часток; поділити в натурі житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , між сторонами, виділивши позивачу 11/100 часток, а відповідачці 89/100 часток відповідно до варіанту № 4, запропонованого судовим експертом.
Зустрічний позов обґрунтовувала тим, що шлюбні відносини та спільне господарство не ведеться сторонами з травня 2009 року. Протягом вказаного часу, відповідачка щомісячно за особисті кошти сплачує кредит за першим договором від 04 червня 2007 року № 07Ж100-К, який отриманий та витрачений нею на купівлю спірного будинку, що є предметом первісного позову. ОСОБА_3 з травня 2009 року участі у сплаті вказаного першого кредиту не приймає. Розмір щомісячного платежу за кредитом є фіксованим та щомісячно становить 400 доларів США (тіло кредиту або основна заборгованість) та 12,2% за користування кредитними коштами. Фактичний розмір щомісячного платежу становить 450 доларів США, до складу яких входить тіло кредиту та проценти за користування кредитом. За вказаний час ОСОБА_1 сплатила кредиту в сумі 74700,00 доларів США. Окрім договору від 04 червня 2007 року № 07Ж100-К, існує договір від 04 червня 2007 року № 07П101-К, отриманий у шлюбі, за рахунок якого ОСОБА_1 провела ремонт у спірному будинку, по якому після припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 сплатила особистими коштами на користь Банку близько 260000 доларів США. З травня 2009 року участі у сплаті вказаного другого кредиту позивач також не приймає. Раніше позов не подавався, оскільки ОСОБА_3 не претендував на 1/2 частину спірного будинку. Відповідно строк позовної давності на стягнення коштів ОСОБА_1 не пропущений. Тим більше внаслідок юридичних маніпуляцій ОСОБА_3 з переглядом заочного рішення суду про розірвання шлюбу та поданням апеляційної скарги, сторони наразі формально перебувають у шлюбі.
Ухвалою суду першої інстанції вищезазначену позовну заяву залишено без руху, надано ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви (т.с.1 а.с.157-158). Ухвалою суду першої інстанції зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільних боргів подружжя визнана неподаною та повернута відповідачці (т.с.1 а.с.190). Постановою Запорізького апеляційного суду від 11.07.2023 року (головуючий суддя: Крилова О.В., члени колегії Кухар С.В., Онищенко Е.А.) (а.в.м.с.179-182) в порядку задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 в особі адвоката Сердюк Р.В. вищезазначену ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.04.2023 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвалою суду першої інстанції (т.с.1 а.с.242) прийнято до розгляду зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільних боргів.
Ухвалою суду першої інстанції (т.2 а.с.46) клопотання представника відповідачки ОСОБА_1 - адвоката Сердюк Р.В. про витребування доказів у цій справі задоволено, витребувано у АТ «СЕНС БАНК» копії таких документів: - договору кредиту № 07Ж100-К від 04 червня 2007 року, укладеному з ОСОБА_1 , - договору кредиту № 07П101-К від 04 червня 2007 року, укладеному з ОСОБА_1 , - відомостей про погашення заборгованості за договором кредиту № 07Ж100-К від 04 червня 2007 року та договором кредиту № 07П101-К від 04 червня 2007 року, - квитанцій про погашення заборгованості за договором кредиту № 07Ж100-К від 04 червня 2007 року та договором кредиту № 07П101-К від 04 червня 2007 року. На виконання вищевказаної ухвали Банком надані копії документів, а саме: 2-х кредитних договорів, довідку про сплату платежів за договором № 07Ж100-К від 04.06.2027 року, виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 (т.с. 2 а.с.53-145) та додатково Банком було зазначено, що «….В частині надання квитанцій про погашення заборгованості за договором кредиту № 07Ж100-К від 04 червня 2007 року та договором кредиту № 07П101-К від 04 червня 2007 року АТ «СЕНС БАНК» позбавлений можливості надати вищевказані документи. Однак, інформація про сплату платежів за договором відображена у виписках, що є належним доказом виконання зобов`язань за договором…».
Ухвалою суду першої інстанції (т.с. 2 а.с.162), клопотання представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Сердюк Р.В. про призначення експертизи задоволено; призначено у цій справі судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено таке питання: - визначити можливі варіанти поділу житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до часток співвласників ОСОБА_3 – 1/100 та ОСОБА_1 – 99/100; проведення судової експертизи доручено експертам Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, місцезнаходження: 69068, м. Запоріжжя, вул. Республіканська, буд. 73А; у розпорядження експерта надано матеріали цивільної справи № 334/4354/22 (провадження № 2/328/72/24), провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.
Ухвалою суду першої інстанції (т.с. 2 а.с.172) провадження у справі поновлено, призначено підготовче засідання у цій справі, витребувано у відповідачки ОСОБА_1 оригінали правовстановлюючих документів на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та проектно-кошторисної документації на будівництво/реконструкцію даного житлового будинку у повному обсязі (за наявності).
Ухвалою суду першої інстанції (т.с. 2 а.с.187) клопотання судового експерта Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Чайки Тетяни про надання додаткових матеріалів, необхідних для виконання експертизи, та доступу до об`єкта дослідження задоволено, надано судовому експерту Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Чайці Тетяні додаткові матеріали, необхідні для проведення експертизи, а саме: - копії договору купівлі-продажу від 13.06.2007 та - технічного паспорту на житловий будинок від 08.02.2017. Надано доступ судовому експерту Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Чайці Тетяні до об`єкта дослідження –– житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 24 квітня 2024 року о 10.00 годині. Зобов`язано ОСОБА_1 забезпечити безперешкодний доступ судовому експерту Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Чайці Тетяні до об`єкта дослідження –– житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 24 квітня 2024 року о 10.00 годині; зобов`язано ОСОБА_3 та ОСОБА_1 бути присутніми 24 квітня 2024 року о 10.00 годині при дослідженні житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 судовим експертом Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Чайкою Тетяною.
29.04.2024 року на адресу суду першої інстанції направлено повідомлення № 19/108 від 25.04.2024 року про неможливість проведення судової будівельно-технічної експертизи (т.с.2 а.с.190-193). 
Ухвалою суду першої інстанції (т.с.2 а.с.197) провадження у справі поновлено, призначено підготовче засідання у цій справі.
Ухвалою суду першої інстанції (т.с.2 а.с.221) клопотання представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Сердюка Р.В. про призначення експертизи задоволено, призначено у цій справі судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено таке питання: - визначити можливі варіанти поділу житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до часток співвласників ОСОБА_3 – 11/100 та ОСОБА_1 – 89/100; проведення судової експертизи доручено експертам Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, місцезнаходження: 69068, м. Запоріжжя, вул. Аваліані, буд. 19А; у розпорядження експерта надано - матеріали цивільної справи № 334/4354/22 (провадження № 2/328/72/24), - копії договору купівлі-продажу від 13.06.2007 та - технічного паспорту на житловий будинок від 08.02.2017; попереджено судового експерта, який буде проводити експертизу, про кримінальну відповідальність, передбачену статтями 384, 385 КК України; надано дозвіл на доступ судовому експерту до об`єкта дослідження – житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; на час проведення експертизи провадження по справі зупинено.
04.07.2024 року на адресу суду першої інстанції надійшло клопотання експерта від 26.06.2024 року № СЕ-19/108-24/11726-БТ про надання додаткових документів та забезпечення безперешкодного доступу до об`єкта дослідження (т.с.2 а.с.224-226). 27.08.2024 року на адресу суду першої інстанції надійшло повідомлення про неможливість проведення судової будівельно-технічної експертизи № СЕ-19/108-24/11726-БТ від 21.08.2024 року (т.с.2 а.с.229-231). Ухвалою суду першої інстанції (т.2 а.с.234), провадження у справі поновлено, призначено підготовче засідання у цій справі.
Ухвалою суду першої інстанції (т.2 а.с.250-251), з урахуванням ухвали суду першої інстанції про виправлення описки у судовому рішенні (т.с.3 а.с.3), клопотання ОСОБА_1 про призначення експертизи задоволено; призначено у цій справі судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставити таке питання: - визначити можливі варіанти поділу житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до часток співвласників ОСОБА_3 – 11/100 та ОСОБА_1 – 89/100; проведення судової експертизи доручено експертам Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, місцезнаходження: 69068, м. Запоріжжя, вул. Аваліані, буд. 19А; у розпорядження експерта надано - матеріали цивільної справи № 334/4354/22 (провадження № 2/328/72/24), - копії договору купівлі-продажу від 13.06.2007 та - технічного паспорту на житловий будинок від 08.02.2007; роз`яснено експерту, що у суду та інших учасників справи відсутні правовстановлюючі документи на частки (11/100 та 89/100) всіх співвласників об`єкта дослідження, проектно-кошторисна документація на будівництво/реконструкцію/ремонт об`єкта дослідження та інформація про проведені ремонти/перепланування в приміщенні об`єкта дослідження; попереджено експерта про кримінальну відповідальність, передбачену статтями 384, 385 КК України; надано дозвіл на доступ експерту до об`єкта дослідження – житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
11.11.2024 року на адресу суду першої інстанції надійшло клопотання експерта від 05.11.2024 року № СЕ-19/108-24/20995-БТ про надання додаткових документів та забезпечення безперешкодного доступу до об`єкта дослідження (т.с.2 а.с.6-8). Ухвалою суду першої інстанції (т.с.3 а.с.10) провадження у справі поновлено, призначено підготовче засідання у цій справі; витребувано у відповідачки ОСОБА_1 проектно-кошторисну документацію на будівництво/реконструкцію/ремонт та інформацію про проведені ремонти/перепланування в приміщенні житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду першої інстанції (т.с.3 а.с.20) клопотання судового експерта Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Чайки Тетяни про надання додаткових матеріалів, необхідних для виконання експертизи, та доступу до об`єкта дослідження задоволено; надано судовому експерту Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Чайці Тетяні наступну інформацію: 1) правовстановлюючі документи на частки (11/100 та 89/100) співвласників об`єкта дослідження - житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_1 відсутні, 2) можливі варіанти поділу об`єкта дослідження відповідно до часток співвласників ОСОБА_3 – 11/100 та ОСОБА_1 – 89/100 є умовними, оскільки його одноосібним власником є ОСОБА_1 , 3) ремонти/перепланування в приміщенні об`єкта дослідження після набуття ОСОБА_1 права власності на нього не проводились, 4) одноосібним користувачем об`єкта дослідження є ОСОБА_1 ; надано доступ судовому експерту Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Чайці Тетяні до об`єкта дослідження –– житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 13 січня 2025 року о 09.00 годині; на час проведення експертизи провадження у справі зупинено.
27.01.2025 року на адресу суду першої інстанції надано висновок експерта від 17.01.2025 року № СЕ-19/108-24/20995-БТ за результатами судової будівельно-технічної експертизи (т.с.3 а.с.27-61), за змістом якого: «…За умов наведених в дослідницькій частині цього висновку експерта, за результатами проведеного дослідження в межах наданих ініціатором проведення судової будівельно - технічної експертизи документа та беручи до уваги результати огляду об`єкта дослідження 13.01.2025, поділ житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до часток співвласників ОСОБА_5 - 11/100 та ОСОБА_1 - 89/100, можливий. Варіанти поділу наведені на зображеннях 3.1-3.6 в додатку 3 даного висновку експерта…».
Ухвалою суду першої інстанції (т.с.3 а.с.64) провадження у справі поновлено, призначено підготовче засідання у цій справі. Ухвалою суду першої інстанції (т.с.3 а.с.87) підготовче провадження закрито та призначено справ до судового розгляду по суті.
25 квітня 2025 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменування місцевих загальних судів" № 4273-IX, за змістом якого: - внесено до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» такі зміни: «1. Пункт 3-1 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено підпунктом 3 такого змісту: «3) змінити найменування місцевих загальних судів, перелік яких визначається додатком до цього Закону. Зміна найменування місцевого загального суду не призведе до його реорганізації чи ліквідації або утворення нового суду»; Доповнено додатком такого змісту: «Додаток до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ Перелік місцевих загальних судів, що перейменовуються Змінити найменування таких місцевих загальних судів… 7) у Запорізькій області: Куйбишевський районний суд Запорізької області на Кам`янський районний суд Запорізької області; Жовтневий районний суд Запорізької області на Олександрівський районний суд м. Запоріжжя; Ленінський районний суд м. Запоріжжя на Дніпровський районний суд м. Запоріжжя; Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя на Вознесенівський районний суд м. Запоріжжя…». Державна реєстрація змін до відомостей про місцеві загальні суди, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, які випливають із цього Закону, здійснена 30 квітня 2025 року (ч.3 ст.82 ЦПК України).
Рішенням Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 01 серпня 2025 року (т.с.3 а.с.206-211) первісний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя у цій справі задоволено повністю.
Визнано за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
У зустрічному позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільних боргів відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 12405,00 грн.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції у цій справі в частині, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, зустрічний позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (т.с.4 а.с.1-6) просила скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні зустрічного позову і постановити нове, яким зустрічний позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільних боргів задовольнити, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 183703,00 доларів США.
В автоматизованому порядку 18.08.2025 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кухаря С.В. та Полякова О.З. (т.с.4 а.с.18). Ухвалою апеляційного суду від 19.08.2025 року (т.с.4 а.с.19) витребувано у суду першої інстанції справу, яка надійшла до апеляційного суду 28.08.2025 року (т.с.4 а.с.22). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 02.09.2025 року (т.с.4 а.с.24), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду (т.с.4 а.с.25), з урахуванням відповідного навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень; відповідного штату суддів Запорізького апеляційного суду (10) взагалі.
ОСОБА_3 не скористався своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу ОСОБА_1 у цій справі. Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.
Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 26.11.2025 року (т.с. 4 а.с. 48) не відбувся та був відкладений в порядку задоволення клопотання представника ОСОБА_1 – адвоката Радостєвої М.В. про його відкладення (т.с. 4 а.с. 39-47) через те, що ОСОБА_1 знаходиться за межами України до 16.12.2025 року, прибути в судове засідання в призначений час немає можливості, але бажає приймає участь у розгляді апеляційної скарги, з урахуванням відпустки судді-доповідача у період з 16.02.2026 року по 02.03.2026 року включно (довідка тс. 4 а.с. 57).
У судовому засідання 25.03.2026 року (т.с. 4 а.с. 63 -65) апеляційним судом розпочато розгляд цієї справи по суті: заслухано доповідь судді-доповідача, пояснення учасників цієї справи, які з`явились, у розгляді цієї справи оголошено перерву, з урахуванням участі судді-доповідача у курсах підвищення кваліфікації у період з 18.05.2026 року по 22.05.2026 року (довідка – т.с. 4 а.с. 212). 
18.05.2026 року від ОСОБА_1 в особі представника Радостєвої М.В. надійшло клопотання про долучення до матеріалів цієї справи доказів (т.с. 4 а.с. 75-211).
У дане судове засідання повідомлений апеляційним судом належним чином про дату, час і місце розгляду цієї справи, у тому числі додатково через свого представника, що узгоджується із вимогами ст. 130 ч.5 ЦПК України (т.с.4 а.с.73-74) ОСОБА_3 не з`явився, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістив, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавав.
За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом. 
При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності ОСОБА_3 за присутності представника останнього – адвоката Косякової З.М. (т.с.4 а.с.58), ОСОБА_1 та представника останньої – адвоката Радостєвої М.В. (т.с.4 а.с.14).
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши у даному судовому засіданні доповідь судді-доповідача, додаткові пояснення всіх учасників цієї справи, які з`явились, та зокрема:
- ОСОБА_1 та представника останньої – адвоката Радостєвої М.В., які у тому числі на запитання апеляційного суду визнали, що в апеляційній скарзі ОСОБА_1  дійсно просила скасувати рішення суду першої інстанції лише в частині відмови в задоволенні її зустрічного позову у цій справі щодо поділу спільних боргів ОСОБА_3 і ОСОБА_1 та стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 183703,00 доларів США; рішення суду першої інстанції у цій справі в частині задоволення первісного позову ОСОБА_3 щодо поділу спірного будинку та відмови у задоволенні її зустрічного позову ОСОБА_1 щодо зменшення частки  ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 до 11/100 часток та поділу в натурі цього житлового будинку між сторонами, виділивши позивачу 11/100 часток, а відповідачці 89/100 часток відповідно до варіанту № 4, запропонованого судовим експертом, дійсно за змістом своєї вищезазначеної апеляційної скарги за підписом адвоката Радостєвої М.В., яка діяла в межах своїх помножень, наданих їй Туріченко О.М. (ордер із зазначенням, що договором про надання правничої допомоги повноваження адвоката не обмежуються - т.с. 4 а.с. 44), не оскаржувала; правом, передбаченим ст. 364 ЦПК України щодо зміни чи доповнення цієї апеляційної скарги протягом строку на апеляційне оскарження не скористалась; 
- представника ОСОБА_3 – адвоката Косякової З.М., яка у тому числі на запитання апеляційного суду зазначала, що про платежі на погашення боргу за вищезазначеними кредитними договорами, на підтвердження яких ОСОБА_1 надала апеляційному суду у цій справі копії відповідних квитанцій з її боку перед цим судовим засіданням вже були підтверджені у цій справі раніше інформацією Банку на запит суду першої інстанції, яка наявна у матеріалах цієї справи та досліджувалась останнім при ухвалення рішення судом першої інстанції в оскаржуваній частині; всі борги за вищезазначеними двома кредитними договорами 2007 року, які укладались зі згоди ОСОБА_3 та погашалась під час шлюбу сторін, який існував з 2005 року по 2023 рік, спільними коштами останніх, належні допустимі докази протилежного у цій справі відсутні та стороною ОСОБА_1 апеляційному суду не надані; частина боргів за договорами, яка лишилась несплаченою, була списана Банком, про що надавалась довідка Банком ще суду першої інстанції у цій справі, яка наявна у матеріалах цієї справи; 
перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга первісного відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Встановлено, що ОСОБА_3  із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції погодився, останнє в апеляційному порядку не оскаржував.
Зустрічний позивач ОСОБА_1  оскаржує рішення суду першої інстанції у цій справі лише в частині відмови в задоволенні її зустрічного позову у цій справі щодо поділу спільних боргів ОСОБА_3 і ОСОБА_1 та стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 183703,00 доларів США.
Таким чином, апеляційний суд переглядає законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у цій справі лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги сторони зустрічного позивача ОСОБА_1  і лише в оскаржуваній частині - в частині відмови в задоволенні її зустрічного позову у цій справі щодо поділу спільних боргів ОСОБА_3 і ОСОБА_1 та стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 183703,00 доларів США.
У разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо не оскаржуваної частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується (постанова Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 186/1743/15-ц).
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Судовими рішеннями є: … рішення, постанови… (ст. 258 ч. 1 п.2,3 ЦПК України).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції Закону України № 4173-IX від 19.12.2024, який набрав законної сили з 08.02.2025 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги ухвалює постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 у цій справі в оскаржуваній частині, керувався ст.ст. 3, 4, 10 - 13, 76 - 81, 89, 141, 263 - 265, 268 ЦПК Українита виходив із того, що зустрічним позивачем ОСОБА_1 не доведено належними, допустимими та достатніми доказами те, що вона виконала зобов`язання за кредитними договорами під час шлюбу за особисті кошти, набуті нею за час окремого проживання з позивачем у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.
Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції в оскаржуваній частині, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження таким, що ухвалене із додержанням вимог закону, є правильним та законним.
Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України – питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду. 
Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України в оскаржуваній частині у цій справі відповідає.
У разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо не оскаржуваної частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується (постанова Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 186/1743/15-ц).
При вищевикладених встановлених апеляційним судом обставинах оскарження ОСОБА_1 рішення суду першої інстанції у цій справі
- лише в частині відмови в задоволенні її зустрічного позову і лише щодо поділу спільних боргів ОСОБА_3 і ОСОБА_1 та стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 183703,00 доларів США, 
- апеляційний суд не має права робити висновків щодо не оскаржуваної частини рішення суду першої інстанції у цій справі в частині повного задоволення судом першої інстанції первісного позову ОСОБА_3 про визнання за ним - ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) права власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується,
- проте, апеляційний суд при перегляді цієї справи в оскаржуваній частині має враховувати рішення суду першої інстанції у цій справі в не оскаржуваній частині, де саме суд першої інстанції зробив висновок про те, що задоволення первісного позову ОСОБА_3 у цій справі є підставою для відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 в частині зменшення частки позивача у праві спільної сумісної власності на спірний житловий будинок до 11/100 часток та поділ в натурі спірного житлового будинку шляхом виділення позивачу 11/100 часток, а відповідачці 89/100 часток відповідно до варіанту № 4, запропонованого судовим експертом. 
При цьому, апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції вже в оскаржуваній частині правильно виходив із такого, що якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, а тому якщо боргові зобов`язання підтверджуються наявними у справі доказами, такі боргові зобов`язання повинні ураховуватися при поділі майна подружжя. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 638/18231/15-ц. Крім того Велика Палата Верховного Суду у цій же постанові дійшла висновку, що правовий режим спільної сумісної власності подружжя, винятки з якого прямо встановлені законом, передбачає нероздільність зобов`язань подружжя, що за своїм змістом свідчить саме про солідарний характер таких зобов`язань, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність подружжя за зобов`язаннями, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї. Відповідно до статті 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов`язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці. Зазначена компенсація може бути стягнута лише у разі погашення за особисті кошти кредитної заборгованості, що узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеним у постанові від 07 вересня 2016 року у справі № 6-801цс16 та постанові Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 712/6574/16-ц.
Водночас згідно з положеннями пункту 5 частини третьої статті 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є диспозитивність. За змістом частин першої та третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 цієї Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі №925/642/19 (провадження № 12-52гс20) зазначено, що позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.
Суд першої інстанції правильно встановив, що договір кредиту № 07Ж100-К від 04.06.2007 та договір кредиту № 07П101-К від 04.06.2007 укладені відповідачкою під час шлюбу з позивачем, який тривав з 16.08.2005 року до 02.11.2022 року (т.с.2 а.с.54-57, т.с.3 а.с.109-115). Вказані кредитні договори укладені нею в інтересах сім`ї, оскільки їх предметами є надання кредиту на купівлю спірного житлового будинку та його ремонт. Таким чином боргові зобов`язання за кредитними договорами є спільними і сторони несуть за ними відповідальність як солідарні боржники. 
Зобов`язання за договором кредиту № 07Ж100-К були виконані 16.08.2021, що підтверджується випискою по особовим рахункам з 15.10.2019 по 16.11.2023 (т.с.2 а.с.73-138), згідно з якою залишок заборгованості за договором кредиту № 07Ж100-К у сумі 39358,28 доларів США, з яких: 19587,26 доларів США заборгованість за кредитом та 19786,30 доларів США – за процентами, був списаний  Банком 16.08.2021, як безнадійна заборгованість згідно з Протоколом № 57 (т.с. 2 а.с. 105 -105 зворот). 
Доказів виконання зобов`язань за договором кредиту № 07П101-К у сумі 78000,00 доларів США матеріали справи не містять. На виконання ухвали про витребування доказів від 07.11.2023 АТ «СЕНС БАНК» відомості про погашення заборгованості за цим кредитним договором не надав. Учасники справи з клопотанням про повторне витребування цих доказів не звертались. Проте, представник ОСОБА_1 - адвокат Сердюк Р.В. у зустрічному позові наполягав на тому, що заборгованість повністю сплачена ОСОБА_1 до розірвання шлюбу. Вказана обставина не заперечувалась ОСОБА_3 та його представником, а отже суд першої інстанції правильно визнав цю обставину (т.с. 82 ч 1 ЦПК України «Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню»).
Суд першої інстанції, правильно врахувавши, що зобов`язання за кредитними договорами були виконані під час шлюбу і до звернення ОСОБА_1  до суду першої інстанції з зустрічним позовом, у даній справі відсутні підстави для поділу спільних боргів подружжя за зустрічним позовом. Питання про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 183703,00 доларів США - половини сплаченої нею за кредитними договорами заборгованості вирішені судом відповідно до вимог статті 544 ЦПК України та частини шостої статті 57 СК України, відповідно до якої суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.
Як на підстави зустрічного позову в цій частині ОСОБА_1 та її представник посилались на те, що з 2009 року сторони фактично припинили шлюбні відносини та з цього часу відповідачка самостійно сплачувала кредити за особисті кошти.
На підтвердження вказаних обставин судом першої інстанції були допитані свідки відповідачки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Вказані свідки зазначили, що сторони припинили фактичні шлюбні правовідносини з 2009 року, після чого відповідачка самостійно сплачувала заборгованість за кредитами.
Проте, суд першої інстанції правильно встановив, що показання вказаних свідків в частині припинення фактичних шлюбних правовідносин сторін у 2009 році спростовуються показаннями свідків позивача ОСОБА_11 , який зазначив, що у 2017 році він зустрічався зі сторонами та був у них в гостях, сторони поводили себе як сім`я; показаннями свідка позивача ОСОБА_12 , згідно з якими вона була у гостях в будинку сторін одного разу у 2011 або 2012 році за їх спільним запрошенням; а також заявою позивача від 13.03.2014, якою останній надав письмову згоду на укладення ОСОБА_1 кредитного договору від 13.03.2014 з ПАТ «УКРСОЦБАНК», відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 497722,30 грн., які в подальшому за заявою відповідачки були списані Банком на погашення кредитної заборгованості за договором кредиту № 07Ж100-К, що свідчить про те, що на момент написання позивачем цієї заяви сторони підтримували шлюбні відносини.
Також, суд першої інстанції правильно встановив, що гпоказання вказаних свідків в частині самостійної сплати ОСОБА_1  заборгованості за кредитами є показаннями з чужих слів, а саме ОСОБА_1 , яка є зацікавленою особою в цій справі, а також спростовуються випискою по особовим рахункам з 15.10.2019 по 16.11.2023, згідно з якою залишок заборгованості за договором кредиту № 07Ж100-К був списаний Банком, як безнадійна заборгованість, а отже відповідачка не сплачувала вказаний залишок заборгованості (т.с. 2 а.с. 105-105 зворот).
Крім цього, як правильно зазначав суд першої інстанції вище, 13.03.2014 року ОСОБА_1 уклала з ПАТ «УКРСОЦБАНК» договір кредиту (номер нерозбірливий), відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 497722,30 грн. (т.с.2 а.с.139-143). ОСОБА_3 , перебуваючи у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_1 , надав письмову згоду на укладення вказаного договору. Таким чином, заборгованість за цим кредитним договором є спільним борговим зобов`язанням сторін. На підстави заяви ОСОБА_1 вказаний кредит був списаний Банком на погашення кредитної заборгованості за договором кредиту № 07Ж100-К з її поточного рахунку. Вказана обставина свідчить про те, що з ОСОБА_3 брав участь у сплаті заборгованості за договором кредиту № 07Ж100-К, оскільки прийняв на себе солідарне боргове зобов`язання за іншим кредитним договором, грошові кошти за яким були спрямовані на погашення заборгованості за договором кредиту № 07Ж100-К.
Також, як було правильно встановлено судом першої інстанції вище, доказів виконання зобов`язань за договором кредиту № 07П101-К матеріали справи не містять, а отже сплата ОСОБА_1 заборгованості за даним кредитним договором не доведена належними, допустимими та достатнім доказами.
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 не доведено належними, допустимими та достатніми доказами те, що вона виконала зобов`язання за кредитними договорами під час шлюбу за особисті кошти, набуті нею за час окремого проживання з позивачем у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку в оскаржуваній частині рішення про те, що зустрічний позов в частині стягнення з ОСОБА_3  на користь ОСОБА_1 половини сплаченої останньою заборгованості за кредитними договорами не підлягає задоволенню.
Доводи апеляційної скарги зустрічного позивача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2  є такими, що фактично дублюють її зустрічного позову в оскаржуваній частині  у цій справі у суді першої інстанції, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.
Ці доводи не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі в оскаржуваній частині, а лише відображають позицію зустрічного позивача, яку вона та її представники вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.
Суд першої інстанції на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи в оскаржуваній частині рішення: заслуховував пояснення сторін, досліджував докази сторін, та зокрема допитував свідків сторін в цій частині зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 , витребував відповідну інформацію та докази у Банку в порядку задоволення клопотання сторони ОСОБА_1 тощо. 
Суд першої інстанції розглянув дану справу в оскаржуваній частині з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України. За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України). Підстави для звільнення від доказування ОСОБА_1 , як зустрічного позивача, в оскаржуваній частині, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні. Остання та її представник не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_1 , та зокрема в частині відмови в оскаржуваній частині.
Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги зустрічного позивача ОСОБА_1 . Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасник справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України). В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Проте, докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України, у цій справі відсутні та зокрема стороною зустрічного позивача ОСОБА_1 апеляційному суду не надані.
Оскільки, не можуть бути доказами, передбаченими ст. 367 ч. 3 ЦПК України:
- надані апеляційному суду стороною зустрічного позивача ОСОБА_1  повторно докази, а саме: - договір кредиту №07Ж100-К (копія т.с.4 а.с.76-79), - договір кредиту №07П100-К (копія т.с.4 а.с.80-83), які вже наявні у матеріалах цієї справи (т.с.2 а.с.54-57, т.с.3 а.с.109-115) та які вже були предметом дослідження в суді першої інстанції у цій справі, а також яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд;  
- наданий стороною зустрічного позивача ОСОБА_1 вперше лише апеляційному суду доказ, а саме: - довідка Банку від 09.04.2026 року (копія - т.с.4 а.с.84) для перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції від 01.08.2025 року (т.с. 3 а.с. 206-211), тобто отримана сторою ОСОБА_1 вже після ухвалення рішення суду першої інстанції у цій справі.
Також, в порядку ст. 12 ч. 5 ЦПК України (з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині в межах доводів апеляційної скарги сторони зустрічного позивача ОСОБА_1 ), зберігаючи об`єктивність та неупередженість, апеляційний суд раніше у судовому засіданні у цій справі роз`яснював стороні зустрічного позивача ОСОБА_1 її право надати (не надати) апеляційному суду будь-які квитанції на підтвердження сплати ОСОБА_1 будь-якої заборгованості за вищезазначеними кредитними договорами з Банком, які вона не надавала суду першої інстанції у цій справі, але, при цьому, саме із зазначенням поважності причин ненадання останніх раніше суду першої інстанції у цій справі, а також наслідки ненадання ті не зазначення останніх, а саме те, що апеляційний суд буде переглядати законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині у цій справі в межах доводів апеляційної скарги зустрічного позивача ОСОБА_1 на підставі наявних у цій справі матеріалів та доказів. 
Проте, стороною зустрічного позивача ОСОБА_1 апеляційному суду 18.05.2026 року через канцелярію було подано клопотання про долучення додаткових доказів до матеріалів, у тому числі копія довідки АТ «СЕНС БАНК» про суми в рахунок погашення заборгованості та копії первинних бухгалтерських документів про сплату заборгованості за кредитом на 120 аркушів без вказівки у супроводжувальному листі конкретно якого саме № договору кредиту, враховуючи, що їх 2 (два) у цій справі (т.с. 4 а.с. 75-211), та без зазначення взагалі поважності причин ненадання останніх раніше суду першої інстанції у цій справі. 
Не було зазначено поважності причин для останнього також й усно стороною зустрічного позивача ОСОБА_1 у даному судовому засіданні на запитання апеляційного суду.
Тому, апеляційний суд не може прийняти у цій справі вищевказані довідку та копії квитанцій, як докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України. Оскільки, в силу вимог ст. 367 ч. 6 ЦПК України апеляційний суд не може надавати оцінку доказам (переглядати по суті докази) у цій справі, які суд першої інстанції у цій справі не досліджував (не розглядав), так як зустрічний позивач ОСОБА_1 та представник останньої не надавали їх суду першої інстанції для долучення до матеріалів цієї справи на свій власний розсуд, тобто без поважних причин. Так як за змістом ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках,якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Однак, при вищевикладених обставинах, у матеріалах цієї справи відсутні та стороною зустрічного позивача ОСОБА_1 апеляційному суду не надані докази того, що остання та її представник не мали об`єктивної можливості надати ці докази суду першої інстанції у цій справі з причин, що об`єктивно не залежали від них (тобто поважних причин).
Крім того, суд першої інстанції в рішенні у цій справі в оскаржуваній частині прямо зазначав (т.с. 3 а.с.210 зворот), що доказів виконання зобов`язань за договором кредиту №07П101-К у сумі 78000,00 доларів США матеріали справи не містять. На виконання ухвали про витребування доказів від 07.11.2023 АТ «СЕНС БАНК» відомості про погашення заборгованості за цим кредитним договором не надав. Учасники справи з клопотанням про повторне витребування цих доказів не звертались. Проте, представник ОСОБА_1 - адвокат Сердюк Р.В. у зустрічному позову наполягав на тому, що заборгованість повністю сплачена ОСОБА_1 до розірвання шлюбу. Вказана обставина не заперечувалась ОСОБА_3 та його представником, а отже суд першої інстанції правильно визнав цю обставину (т.с. 82 ч 1 ЦПК України «Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню»).
Також, у матеріалах цієї справи вже містяться витребувані ще ухвалою суду першої інстанції (т.с. 2 а.с.46) в порядку задоволення клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Сердюк Р.В. надані АТ «СЕНС БАНК» копії документів, а саме: 2-х кредитних договорів, довідка про сплату платежів за договором № 07Ж100-К від 04.06.2027 року, виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 (т.с. 2 а.с.53-145) та додатково Банком було зазначено, що «….В частині надання квитанцій про погашення заборгованості за договором кредиту № 07Ж100-К від 04 червня 2007 року та договором кредиту № 07П101-К від 04 червня 2007 року АТ «СЕНС БАНК» позбавлений можливості надати вищевказані документи. Однак, інформація про сплату платежів за договором відображена у виписках, що є належним доказом виконання зобов`язань за договором…».
В силу вимог ст. 20 ч. 1 ЦК України право на захист ОСОБА_1 здійснює у цій справі на свій розсуд. Проте, здійснюючи правосуддя, суд захищає права…фізичних осіб… у спосіб, визначений законом… (ст. 5 ч. 1 ЦПК України). В силу вимог ст. 13 ч. 1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи… Апеляційний суд не може переглядати (досліджувати) в апеляційному порядку докази, які суд першої інстанції не розглядав (не досліджував) - ст. 367 ч. 6 ЦПК України.
Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення. В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення. Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті в оскаржуваній частині.
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги зустрічного позивача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.
Крім того, судом першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст. ст. 133, 141 ЦПК України у цій справі було вирішено в оскаржуваній частині питання про розподіл між сторонами понесених документально підтверджених судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції.
За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині у цій справі або ж його зміни. 
В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось і апеляційним судом не переглядалось.
Також, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови зустрічному позивачу ОСОБА_1 у задоволенні її вищезазначеної апеляційної скарги, остання не має права на компенсацію за рахунок зустрічного відповідача ОСОБА_3 будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.
Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 01 серпня 2025 року в оскаржуваній частині у цій справі залишити без змін.
В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось і апеляційним судом не переглядалось.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, проте, може бути оскаржена в частині, яка була предметом апеляційного оскарження, в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повна постанова апеляційним судом складена 05.06.2026 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Кухар С.В. 	Поляков О.З.