Справа № 758/16249/25
3/758/2704/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2026 року        м. Київ
Суддя Подільського районного суду міста Києва Казмиренко Л.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
встановив:

28.09.2025 року, о 00 год. 24 хв., в м. Києві, вул. Світлицького,30/20-А водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Citroen Berlingo», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці за допомогою приладу Drager, результат огляду - 1,73. Водій з результатом не погодився, водію було запропоновано пройти огляд у медичному закладі КНП "КМКЛ Соціотерапія", висновок 004791 позитивний 1,67, водій з результатом погодився. 
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 А Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП як керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
У судовому засіданні захисник адвокат Денисенко Д.А. вказав, що ОСОБА_1 є військовослужбовець ЗСУ, що підтверджується відповідним військовим квитком та перебуває на посаді водія групи забезпечення заходів ЦВС, тобто спеціального суб`єкта в розумінні ст. 266-1 КУпАП. ОСОБА_1 є спеціальним суб`єктом - військовослужбовець під час виконання обов`язків військової служби. Звертає увагу на вимоги ст. 266-1, 172-20 КУпАП та вважає, що огляд військовослужбовця проводиться уповноваженою на те особою Військової служби правопорядку у ЗСУ. Поліцейський не є тією уповноваженою особою, яка має право проводити огляд військовослужбовця на стан сп`яніння та не був уповноважений складати протокол. Захисником подані письмові заперечення із зауваженнями щодо складеного протоколу, просить провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення. 
У судовому засіданні захисник адвокат Сушко Р.М. підтримав позицію захисника Денисенка Д.А. Також вказав на недоліки складеного протоколу, звернув увагу суду на невірне зазначення місця складання протоколу та розгляду його судом. Також вказав, що на відеозаписі відсутній факт керування ОСОБА_2 автомобілем. 
У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав. Вказав, що він не був водієм в розумінні вимог ПДР, докази керування ним транспортним засобом відсутні. Окрім того просив врахувати, що він військовослужбовець, тому просив врахувати позицію своїх захисників, що він не є суб`єктом даного правопорушення. 
Заслухавши позицію захисників, ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КК України.
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджена дослідженими судом доказами:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 467223 від 28.09.2025 року;
- даними висновку DRAGER, Alcotest 6820, 28.09.2025 о 01:11 ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат - 1,73 %,
- даними Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 28.09.2025, складеному о 02 год. 05 хв., за №004791, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат - 1,67 %,
- даними Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння та Направлення на огляд водія від 28.09.2025 року,
- даними розписки від 28.09.2025 року про відсторонення ОСОБА_1 від керування автомоіблем,
- даними довідки з УПП у м.Києві начальника А.Ольховської від 02.03.2026 року про те, що місцем вчинення адміністративного правопорушення вірним вважати м. Київ, вул. Світлицького,30/20-А в м. Києві,
- даними відеозапису, що міститься на компакт-диску з бодікамери працівника поліції 472092, початок запису 28.09.2025, о 00 год. 27 хв., з якого вбачається спілкування поліцейських та водіїв автомобілів, останні приїхали на виклик про ДТП, оформлення протоколу за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 . У зв`язку з виявленням ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на місці за допомогою приладу "Драгер", на що останній погодився, результат позитивний. Проїхавши до медичного закладу останній пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, результат позитивний.
Доводи сторони захисту про те, що на відеозаписі не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.
Відповідно до п. 1.10 ПДР України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.
Згідно пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 року, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
Долучений до матеріалів справи відеозапис є належним та допустимим доказом, оскільки на даному відеозаписі об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.
З відеозапису, зафіксованого на нагрудну камеру встановлено подію за якою було викликано поліцію. За постановою Подільського районного суду м. Києва від 16.12.2025 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Постановою Київського апеляційного суду від 10.03.2026 року постанову суду першої інстанції було скасовано та провадження щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП було закрито. При цьому як вбачається із постанови Київського апеляційного суду провадження у справі закрито за відсутності пошкоджень на транспортному засобі, а не за відсутності факту керування автомобілем. І в даній постанові суду, і в письмових поясненнях ОСОБА_1 не заперечував факт керування автомобілем. 
Доводи сторони захисту про те, що відповідно до статті 266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 як військовослужбовця, мав проводитися посадовою особою Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, а не працівниками патрульної поліції і він не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП, є безпідставними.
Так, об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а також безпеки на річковому транспорті та маломірних суднах.
Суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, спеціальний - водій транспортного засобу, або інша особа, яка керувала транспортним засобом.
У статті 15 КУпАП передбачено особливості адміністративної відповідальності військовослужбовців та інших осіб, на яких поширюється дія дисциплінарних статутів, за вчинення адміністративних правопорушень.
Так, відповідно до частини 1 статті 15 КУпАП військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
За змістом статті 266-1 КУпАП огляд на стан сп`яніння проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром, лише щодо військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.
Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Керування військовослужбовцем транспортним засобом на дорогах загального користування з ознаками сп`яніння до таких підстав не належить.
Відповідно до частини 4 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 не надавав працівникам поліції відповідних документів про те, що на під час керування автомобілем він виконував обов`язки військової служби, та не повідомляв про виконання бойових завдань. Водночас, з матеріалів справи вбачається, що автомобіль, яким керував ОСОБА_1 , належить не військовій частині, а безпосередньо ОСОБА_1 , про що зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення і ОСОБА_1 не спростовано.
Отже, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б давали підстави вважати, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Збройних Сил України або інших військових формувань, а також документів про те, що 28.09.2025 керував автомобілем як водій, виконуючи обов`язки військової служби, відтак у даному випадку протокол про адміністративне правопорушення мали право складати уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції.
Суд встановлює, що огляд на стан сп`яніння проведено відповідно до вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та ст. 266 КУпАП.
У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
З урахуванням наведених обставин у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладає стягнення в межах санкції даної статті.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Згідно Закону України "Про судовий збір" до стягнення із ОСОБА_1 підлягає судовий збір в сумі 665 грн. 60 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст. 33, 283, 284 КУпАП

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17 000 грн. 00 коп. (сімнадцять тисяч грн. 00 коп.) з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.
Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 665 грн. 60 коп. (шістсот шістдесят п`ять грн. 60 коп.).
Згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.
Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці.

Суддя Л. В. Казмиренко