ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1343/26 Справа № 185/15574/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Мицак М. С. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

28 квітня 2026 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, радіотелеграфіста радіостанції інформаційно-телекомунікаційного вузла ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,-
на постанову судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2026 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі- КУпАП),-
В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

У постанові суду зазначено, що 15.12.2025 приблизно о 19.00 год. був виявлений в місці тимчасової дислокації ІНФОРМАЦІЯ_2 АДРЕСА_3 у житловому приміщенні у стані алкогольного сп`яніння радіотелеграфіст радіостанції інформаційно-телекомунікаційного вузла ІНФОРМАЦІЯ_2 солдат ОСОБА_1 та направлений на огляд до ІНФОРМАЦІЯ_3 . За результатами дослідження концентрації парів етанолу в повітрі, що видихається, на приладі «АЛКОФОР 507» встановлено, що солдат ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння 1, 53 проміле.

В апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вказує на незаконність та необґрунтованість рішення місцевого суду, як прийнятого з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Посилається на те, що він не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що є грубим порушенням права на захист та підставою для обов`язкового скасування постанови.
Унаслідок відсутності належного повідомлення він був позбавлений можливості надати пояснення суду; подати докази та клопотання; скористатися правовою допомогою; поставити питання свідкам; висловити заперечення щодо доказів.
Так, суд у постанові послався лише на «довідку про доставку смс-повідомлення», однак такий спосіб повідомлення не є належним без дотримання обов`язкових умов. У матеріалах справи відсутня будь-яка заява від мене про згоду на отримання судових повідомлень саме SMS-повідомленнями. Отже, довідка про «доставку SMS» не підтверджує належного повідомлення. 
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 18 червня 2025 року у справі № 202/19697/23: SMS-повідомлення може застосовуватися виключно за наявності заяви учасника та технічної можливості. Цей висновок повністю застосовний і до справ про адміністративні правопорушення, оскільки суди використовують єдину автоматизовану систему документообігу. 
Крім того, Касаційний адміністративний суд Верховного Суду неодноразово вказував, що обов`язок повідомити особу про розгляд справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду вважається виконаним лише за умови фактичного доведення поінформованості особи (постанова КАС ВС у справі № 482/9/17 від лютого 2020 року та низка інших). Доказування належного повідомлення покладається на суд/орган, який розглядає справу. У моїй справі таких доказів немає. 
Зазначає, що суд першої інстанції не встановив усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема:
- чи виконував він службові обов`язки на момент події;
- фактичні умови його перебування у місці дислокації;
- дотримання процедури проведення огляду на стан сп`яніння;
- законність складання адміністративного протоколу.
Оцінка доказів здійснена формально, без їх повного та об`єктивного дослідження суперечить вимогам ст.252 КУпАП.
Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, оскільки не доведена належними, допустимими та достатніми доказами.
Жоден з наявних в матеріалах справи доказів не доводить наявність складу правопорушення з таких причин: 
- стан алкогольного сп`яніння встановлено з грубим порушенням процедури та без належного медичного підтвердження;
- огляд проводився не у закладі охорони здоров`я уповноваженим лікарем, а співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_4 лише за допомогою технічного засобу («Алкофор 507»).
- у матеріалах справи відсутній висновок лікаря-нарколога, акт медичного огляду за формою, передбаченою Наказом МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015, та сертифікат повірки/перевірки технічного засобу. 
Відповідно до Інструкції, технічний засіб може використовуватися лише як допоміжний, а остаточний висновок про стан сп`яніння дає лікар. Відсутність медичного висновку робить доказ недопустимим. 
Він був виявлений о 19:00 у житловому приміщенні в місці тимчасової дислокації ( АДРЕСА_3 ), на цей час не виконував обов`язки військової служби, житлове приміщення не є «територією військової частини» у розумінні ст. 172-20 КУпАП.
Пояснення лише одного свідка без будь-яких додаткових доказів не можуть бути достатніми для доведення вини.
Крім того апелянт вказує, що у постанові відсутнє належне мотивування застосування саме ч.3 ст.172-20 КУпАП, що свідчить про неповне дослідження матеріалів справи та неправильну юридичну кваліфікацію.
Враховуючи, що він проходить військову службу на посаді радіотелеграфіста радіостанції інформаційно-телекомунікаційного вузла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому згідно п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» підлягає звільненню від сплати судового збору.
З урахуванням викладеного ОСОБА_1 просить постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2026 року скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення (або, у разі необхідності, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції з обов`язковим повідомленням мене належним чином); та звільнити від сплати судового збору.

До апеляційного суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1  не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату та час судового розгляду, про причини своєї неявки суд не повідомив, але його неявка, відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному розгляду.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Диспозиція ч.3 ст.172-20 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, - вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.
Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.
Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, які перевірені під час апеляційного перегляду справи.
Так, за протоколом ДП №6 про військове адміністративне правопорушення від 16.12.2025, близько 19 години 00 хвилин 15.12.2025 радіотелефоніст радіостанції інформаційно-телекомунікаційного вузла ІНФОРМАЦІЯ_2 солдат ОСОБА_1 був виявлений в місці тимчасової дислокації ІНФОРМАЦІЯ_2 АДРЕСА_3 , у житловому приміщенні у стані алкогольного сп`яніння.
Для проведення медичного огляду з метою виявлення алкогольного сп`яніння затриманого під супроводом посадової особи – начальника групи психологічної підтримки персоналу відділу психологічної підтримки персоналу ІНФОРМАЦІЯ_2 майора ОСОБА_2 о 21.00 годині 15.12.2025 доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
У результаті огляду, проведеного 15.12.2025 о 21.36 годин – дослідження концентрації парів етанолу у повітрі, що видихається на приладі «АЛКОФОР 507» в ІНФОРМАЦІЯ_3 , підтверджено, що солдат ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного сп`яніння з результатом 1,53 проміле.
Факт вчиненого правопорушення підтверджують свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
ОСОБА_1 роз`яснено зміст ст.63 Конституції України та права, передбачені ст.268 КУпАП, про що у відповідній графі наявний підпис останнього.
За поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , зафіксованих у протоколі про адміністративне правопорушення, 15.12.2025 ввечері він, знаходячись у своїй кімнаті житлового корпусу місця тимчасової дислокації ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 ), вжив алкоголь, а саме горілку – приблизно півпляшки, яку придбав напередодні. Сп`янівши, ліг спати. Близько 19.00 годин до кімнати прибув ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковник ОСОБА_6 та ТВО заступника начальника ТЦК та СП – начальник сектору мобілізаційно-оборонної роботи підполковник ОСОБА_7 . Як виявилось, вони не могли додзвонитися до нього. Саме вони виявили ОСОБА_3 та його сусіда солдата ОСОБА_8 у стані алкогольного сп`яніння. Після цього полковник ОСОБА_6 викликав підполковника ОСОБА_9 і майора ОСОБА_10 . Останній доправив солдатів ОСОБА_1 та ОСОБА_8 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де ОСОБА_1 пройшов обстеження на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального пристрою, який показав наявність алкоголю в парах подиху - 1,53 проміле.
Особа, яка притягається до адміністративного правопорушення ОСОБА_1 підписав протокол, однак у присутності свідків отримувати його копію відмовився (а.с.4-7).
З Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу № 373 від 15.12.2025, убачається, що у зв`язку з виявленими у солдата ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння (почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації мови та рухів), проведено його огляд на перебування у стані алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Алкофор 507 с/н IUMB80023, результат позитивний – 1,53 проміле. Акті підписаний свідками; особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та посадовою особою, яка його складала (а.с.8).
Згідно чеку алкотестеру Алкофор 507 с/н IUMB80023, 15.12.2025 було проведено огляд ОСОБА_1 на перебування у стані алкогольного сп`яніння, результат позитивний — 1,53‰. ОСОБА_1 погодився з результатами проведеного тестування, про що свідчить його власноручний підпис (а.с.7а).
Згідно письмових пояснень начальника відділу рекрутингу та комплектування – заступника начальника сектору комплектування ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 від 16.12.2025, близько 19.00 годин 15.12.2025 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковник ОСОБА_6 викликав його до житлової кімнати житлового комплексу, де на той момент проживали солдати ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , та повідомив, що виявив факт вживання спиртних напоїв військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Свідок виявив, що обидва вказані військовослужбовці перебували у стані алкогольного сп`яніння і мали характерні ознаки: незв`язна мова, порушення координації рухів, характерний запах алкоголю. Відразу ж у тумбочці кімнати були виявлені недопита плішка горілки (0,5 літра) і недопита пляшка пива (1 літр).
Солдат ОСОБА_13 і солдат ОСОБА_14 визнали, що вживали удвох алкогольні напої. Після цього полковник ОСОБА_6 викликав начальника групи психологічної підтримки відділу психологічної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 майора ОСОБА_10 . Він супроводив солдата ОСОБА_15 і солдата ОСОБА_8 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де за допомогою приладу – алкотестера було підтверджено сп`яніння обох (а.с.9). 
За письмовими поясненнями водія-експедитора відділу забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_16 від 16.12.2025, близько 19.20 годин 15.12.2025 начальник відділу забезпечення підполковник ОСОБА_17 зателефонував свідку і поставив завдання на черговому службовому автомобілі везти до ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_3 ) військовослужбовців для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. Військовослужбовцями, які вжили алкогольні напої виявилися солдати ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , супроводжував їх майор ОСОБА_18 .
Свідок підтвердив, що солдат ОСОБА_12 та солдат ОСОБА_11 мали ознаки алкогольного сп`яніння - незв`язна мова, порушена координація рухів, характерний запах алкоголю. Самі вони в розмові не заперечували факт вживання алкогольних напоїв. 
Під час проведення тесту на алкогольне сп`янінням в ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_19 був залучений як один із свідків, іншим свідком був майор ОСОБА_18 .
Свідок ОСОБА_20 підтвердив, що дослідження стану алкогольного сп`яніння проводилось з дотриманням усієї процедури (а.с.10).
Згідно Витягу з наказу № 323 від 19.11.2025, ОСОБА_1 з 19 листопада 2025 року зараховано до особового складу ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.18).
На а.с. 12-16, 17 наявні копії військового квитка солдата ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 та його ІD- картки № НОМЕР_2 .
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
Досліджені та перевірені місцевим судом обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про винуватість солдата ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме у перебуванні в місці тимчасової дислокації ІНФОРМАЦІЯ_2 у житловому приміщенні у стані алкогольного сп`яніння, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року). А тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо відсутності належних та допустимих доказів його вини у вчиненні адміністративного правопорушення є неспроможними.
Суд апеляційної інстанції враховує, що сам факт перебування солдата ОСОБА_1 15.12.2025 близько 19.00 годин в місці тимчасової дислокації ІНФОРМАЦІЯ_2 стані алкогольного сп`яніння не оспорюється ним в поданій апеляційній скарзі, водночас доводи апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП є необґрунтованими.
Диспозиція ч. 1 ст. 172-20 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення, по-перше, за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, по-друге, за появу таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, по-третє, за виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, по-четверте, за відмову таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Відповідальність за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП настає за умови вчинення цих дій, якщо вони вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно з ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
За змістом ч.1 ст.1 ЗУ «Про оборону України», особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України від 24.02.2022 №264/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, на території України з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в Збройних Силах України, що підтверджується копією військового квитка ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 та витягом з наказу № 322 від 19.11.2025 про зарахування останнього до особового складу ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.16-16, 18).
Після виявлення 15.12.2025 приблизно о 19.00 години т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_21 та т.в.о. заступника начальника ТЦК та СП – начальником сектору мобілізаційно-оборонної роботи підполковником ОСОБА_22 в приміщенні житлового корпусу місця тимчасової дислокації ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 ), солдата ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, останнього було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де ОСОБА_1 , у присутності двох свідків, пройшов обстеження на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального пристрою «АЛКОФОР 507», результат позитивний - 1,53 проміле (а.с.7а, 8).
Враховуючи наведені вище положеннями ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», перебуваючи на території тимчасової дислокації ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 ) радіотелеграфіст радіостанції інформаційно-телекомунікаційного вузла ІНФОРМАЦІЯ_2 солдат ОСОБА_1 вважається таким, що 15.12.2025 виконував обов`язки військової служби. Будь-яких фактів на спростування цих обставин чи фальсифікації матеріалів, стороною захисту не було надано ні суду першої інстанції, ні під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.
Аналізуючи доводи апелянта про порушення процедури його огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння та відсутність в матеріалах справи медичного підтвердження огляду, апеляційний суд уважає їх неспроможними з огляду на наступне.
За ч.ч.2,4,6,7 ст. 266-1 КУпАП, огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
У разі незгоди військовозобов`язаного та резервіста під час проходження зборів, а також військовослужбовця Збройних Сил України на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, уповноваженими особами з використанням спеціальних технічних засобів та тестів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. 
Під час проведення огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів уповноважена посадова особа застосовує спеціальні технічні засоби відеозапису, а в разі їх відсутності або неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. У випадку застосування спеціальних технічних засобів відеозапису матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Порядок направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Пунктами 3, 5, 6, 7, 8 Порядку направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.2024 № 32, визначено, що огляду підлягають військовослужбовці/військовозобов`язані, щодо яких є підстави вважати, що вони виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин (установ, закладів) у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння).
Огляд військовослужбовців/військовозобов`язаних проводиться посадовою особою, уповноваженою на його проведення начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу) Збройних Сил, іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення (далі - уповноважена посадова особа), з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Огляд проводиться:
- уповноваженою посадовою особою - на місці вчинення (виявлення) правопорушення, а у разі неможливості провести огляд на місці вчинення (виявлення) правопорушення - безпосередньо в органі управління, у військовій частині (в установі, організації, на підприємстві, в закладі, підрозділі) з використанням спеціальних технічних засобів (засоби вимірювальної техніки, які відповідають законодавству, що містить вимоги до таких засобів) і тестів, які мають документ про відповідність;
- лікарем закладу охорони здоров`я, який пройшов спеціальну підготовку.
Уповноважена посадова особа, яка проводить огляд, застосовує спеціальні технічні засоби відеозапису. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі неможливості застосування спеціальних технічних засобів відеозапису такий огляд проводиться у присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки особи, які перебувають у відносинах підлеглості з особою, стосовно якої проводиться огляд, або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.
Результати огляду, проведеного уповноваженою посадовою особою, зазначаються в акті огляду на стан сп`яніння.
У разі встановлення факту перебування у стані сп`яніння результати огляду, проведеного уповноваженою посадовою особою, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду на стан сп`яніння.
Підтвердження стану сп`яніння за результатами огляду та згода військовослужбовця/військовозобов`язаного з такими результатами є підставою для його притягнення до відповідальності згідно із законом.
Військовослужбовець/військовозобов`язаний, який відмовився від проведення огляду уповноваженою посадовою особою з використанням спеціального технічного засобу і тесту або не висловив згоду з його результатами, направляється відповідним командиром (начальником) для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
Матеріалами справи підтверджено, що огляд солдата ОСОБА_1 на перебування у стані алкогольного сп`яніння проведено 15.12.2025 посадовими особами в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 у присутності двох свідків, про що було складено відповідні акт огляду, роздрукована чек алкотестеру Алкофор 506 (а.с.7а, 8), відібрано письмові пояснення свідків (а.с.9, 10). При цьому солдат ОСОБА_1 жодної незгоди на проведення такого огляду уповноваженими особами за допомогою технічних засобів, або незгоди з результатами проведеного огляду, не зазначав, підписавши акт огляду та чек з результатами проведеного огляду за допомогою приладу Алкофор без жодних зауважень (а.с. 7а, 8). Отже, підстави для направлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для проведення огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у уповноважених осіб були відсутні. Водночас, відповідно до пояснень останнього, зафіксованих у протоколі про адміністративне правопорушення, він вживав алкогольні напої 15.12.2025 знаходячись у своїй кімнати житлового корпусу тимчасової дислокації ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме горілку, приблизно півпляшки (а.с.4-7).
Враховуючи викладене, посилання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на порушення процедури його огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння та на відсутність в матеріалах справи належного медичного підтвердження стану сп`яніння - не заслуговують на увагу.
При цьому посилання ОСОБА_1 на відсутність в матеріалах справи висновку лікаря-нарколога, акту медичного огляду за формою, передбачено Наказом МОЗ № 1452/735 від 09.11.2025, є недоречними, оскільки Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 затверджено Інструкцію «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), визначено процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.
У той час як огляд радіотелеграфіста радіостанції інформаційно-телекомунікаційного вузла ІНФОРМАЦІЯ_2 солдата ОСОБА_1 під час виконання ним обов`язків військової служби, відповідно до вимог законодавства, було проведено згідно положень ст. 266-1 КУпАП та Порядку направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.2024 № 32.
Є хибними також і доводи апелянта про те, що свідком огляду солдата ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння був лише один свідок. Наявними матеріалами справи підтверджено, що огляд солдата ОСОБА_1 проведено у присутності двох свідків — ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення та поясненнями останніх (а.с.4-7, 9,10).
Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом» у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-20 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.
Твердження ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції належним чином не повідомив його про дату та час судового засідання, оскільки довідка про доставу СМС-повідомлення не є належним повідомленням через відсутність у справі заяви особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про згоду на отримання таких повідомлень у телефонному режимі, - є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції про доведеність вини апелянта у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП. 
Як убачається з матеріалів справи суд першої інстанції повідомляв ОСОБА_1 про дату, час та місце слухання справи за допомогою СМС-повідомлень на номер телефону, зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.21, 4-7). Тому, враховуючи вимоги щодо строків розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 277 КУпАП, що ОСОБА_23 був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи; а також враховуючи перебіг строків, передбачених вимогами ст. 38 КУпАП, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доцільність провести судовий розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
З цих підстав слід зазначити, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі - Конвенція), кожен при вирішенні судом питання щодо його прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 рішення ЄСПЛ) від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).
При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, ЄСПЛ в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення, під час його складання 16.12.2025 солдату ОСОБА_1 були роз`яснені його процесуальні права, передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема надавати пояснення та докази, заявляти клопотання користуватися юридичною допомогою адвоката, а також положення ст. 63 Конституції України, про що у відповідній графі наявний власноручний підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (а.с.4-7).
Повідомлення про дату, час та місце розгляду справи судом було отримано ОСОБА_1 , у строк, визначений ст. 277-2 КУпАП (а.с.21), між тим жодних клопотань, зокрема і щодо відкладення розгляду справи чи долучення доказів чи пояснень, до суду не надходило.
Крім того, права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП, були відновлені шляхом подання апеляційної скарги та надання йому можливості відстоювати свою позицію в апеляційному суді. 
Посилання апелянта на правову позицію КАС Верховного Суду, викладену у справі №482/9/17, а також на правову позицію ККС Верховного суду, викладену у постанові № 202/19697/23, є некоректними, оскільки ці висновки стосуються правовідносин, що регулюються Кодексом адміністративного судочинства України та Кримінальним процесуальним кодексом, а отже є відмінними від правовідносин, які існують у нашій справі та які регулюються нормами КУпАП, зокрема, статтею 251 цього Кодексу.
Одночасно апеляційний суд зауважує, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився і в судове засідання суду апеляційної інстанції, клопотань про відкладення розгляду справи чи про проведення судового засідання в режимі відеоконференції — не подавав, тому суд позбавлений можливості безпосередньо заслухати доводи апелянта, а тому його апеляційні твердження про те, що його покази могли б суттєво вплинути на рішення суду, - є безпідставними.
Таким чином, при розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог статей 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції, з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Суд апеляційної інстанції вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 гривень, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено, а доводи апеляційної скарги за своїм змістом зводяться до незгоди з прийнятим судовим рішення, власної оцінки доказів у справі та положень КУпАП, які він тлумачать на свій розсуд, ігноруючи їх сукупність.
Доводи апелянта про те, що він, відповідно до п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» підлягає звільненню від сплати судового збору» є безпідставними, оскільки відповідно до оскаржуваної постанови, судових збір з ОСОБА_1 не стягувався.
Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд зробив висновок, що доводи апеляційної скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, а постанова судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2026 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а постанову судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2026 року, якою ОСОБА_1  притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 172-20 КУпАП – залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО
АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ       В.В. РУДЕНКО