Справа № 202/6398/25
Провадження №2а/932/23/26

Р І Ш Е Н Н Я
І МЕ НЕ М УК РА ЇН И

25 червня 2026 року Шевченківський районний суд міста Дніпра у складі головуючого судді Цитульського В.І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Інспектора ВП №2 ДРУП 2 ГУНП в Дніпропетровській області Василенко Анастасії Юріївни про скасування постанови серії ЕНА №4987365 від 16.06.2025, та закриття провадження у справі,
ВСТАНОВИВ:
Суть позовних вимог. 
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Відділення поліції № 2 (с. Слобожанське) Дніпровського районного управління поліції № 2 ГУНП в Дніпропетровській області, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕНА № 4987365 від 16.06.2025 року, за ч. 4 ст. 126 КУпАП, та закрити провадження у справі.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою та винесеною за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Позивач зазначає, що 16.06.2025 року о 00 год. 12 хв. він керував автомобілем «Джилі» (н.з. НОМЕР_1 ) у с. Спаське з технічних причин (пробите колесо), через що затримався в дорозі та рухався під час дії комендантської години. За твердженням позивача, працівники поліції зупинили його без законних на те підстав, оскільки перелік підстав для зупинки, визначений ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», є вичерпним. Крім того, позивач вказує на відсутність у його діях умислу чи необережності (суб`єктивної сторони), оскільки на момент зупинки він не знав і не міг знати про те, що постановами Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07.03.2025 року його було позбавлено права керування транспортними засобами. Позивач стверджує, що справи в суді першої інстанції розглядалися без його участі, судових повісток чи копій рішень він не отримував, а дізнався про них лише від інспектора поліції під час зупинки. Також представник позивача наголошував, що інспектором поліції в порушення Наказу МВС № 1026 від 18.12.2018 року не здійснювався безперервний відеозапис подій на портативну боді-камеру, що, на його думку, нівелює доказову силу постанови.
Позиція Відповідачів.
Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області направило відзив на позовну заяву. Проте, за результатами судового дослідження вказаного процесуального документа встановлено, що правове обґрунтування та фактичні обставини, викладені у відзиві ГУНП, стосуються зовсім іншої постанови про адміністративне правопорушення, яка не є предметом оскарження у цій судовій справі.
Зважаючи на вказану технічну та процесуальну помилку, суд при вирішенні спору не бере до уваги доводи, викладені у відзиві ГУНП, як такі, що не стосуються предмету доказування.
Відповідач ОСОБА_2 надала заяву в якій вказала, що 16.06.2025 року під час дії комендантської години у зв`язку з режимом воєнного стану було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 . На вимогу пред`явити документи позивач надав свідоцтво про реєстрацію ТЗ, страховий поліс та паспорт громадянина України, однак посвідчення водія не надав. Перевіркою за наявними базами даних МВС («Інформаційний портал Національної поліції») було встановлено, що водій ОСОБА_1 згідно з рішенням суду позбавлений права керування транспортними засобами. Відповідач зазначає, що зафіксований факт керування особою, яка позбавлена такого права, повністю охоплюється складом правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП. Пояснює відсутність запису з бодікамери тим, що така розрядилася внаслідок тривалого чергування. 
Ухвалою Індустрального районного суду міста Дніпра від 27.06.2025 відкрито провадження у справі та призначено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження. 
18 листопада 2025 року Індустріальним районним судом міста Дніпра постановлено ухвалу про направлення справи до Шевченківського районного суду міста Дніпра за підсудністю. 
Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Дніпра від 17 лютого 2026 року прийнято адміністративну справу до провадження постановлено розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 
Фактичні обставини встановлені судом. 
16 червня 2025 року о 00 год. 12 хв. у селі Спаське по вулиці Козинця інспектором відділення поліції № 2 (с. Слобожанське) Дніпровського районного управління поліції № 2 ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Василенко А.Ю. було зупинено транспортний засіб «Джилі» (номерний знак НОМЕР_1 ) під керуванням водія ОСОБА_1 під час дії комендантської години.
Інспектором поліції відносно ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕНА № 4987365. Згідно зі змістом цієї постанови, водія ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування на підставі рішення суду, чим порушено вимоги пункту 2.1.а Правил дорожнього руху України.
При дослідженні правових підстав винесення оскаржуваного акта судом встановлено, що постановами Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2025 року у справах № 202/641/25 та № 202/639/25 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП відповідно, та накладено на нього адміністративні стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 та 12 місяців. Зазначені постанови суду першої інстанції набрали законної сили 18 березня 2025 року і станом на момент зупинки водія (16.06.2025 року) перебували на стадії виконання.
Щодо подальшого руху вказаних судових справ з`ясовано, що у зв`язку з апеляційним оскарженням з боку ОСОБА_1 , постанова Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за статтею 124 КУпАП була змінена судом апеляційної інстанції в частині виду стягнення із заміною позбавлення права керування на штраф. Водночас постанова суду першої інстанції за статтею 122-4 КУпАП за результатами апеляційного перегляду була залишена без змін, внаслідок чого адміністративне стягнення у вигляді позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами строком на 12 місяців залишилося чинним та нескасованим.
Норми права застосовані судом. 
Частина 2 статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання, а держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод громадян, військове командування разом із військовими адміністраціями можуть запроваджувати комендантську годину, тобто заборону перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень.
Механізм дії цього правового режиму деталізовано у Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 8 липня 2020 року № 573. Відповідно до пункту 8 Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 липня 2020 року № 573, на території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів.
Пунктом 11 та підпунктом 2 пункту 16 вказаного Порядку № 573 визначено, що контроль за дотриманням комендантської години здійснюється патрулями, яким надано право зупиняти транспортні засоби, перевіряти в осіб документи, що посвідчують особу, та перепустки, а за потреби — проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів.
Статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що водій зобовязаний мати при собі посвідчення водія відповідної категорії, а також на вимогу поліцейського предявити його у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в ньому.
Приписами статті 15 Закону України «Про дорожній рух» встановлено імперативну заборону на керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом усього строку такого позбавлення.
Частина 4 статті 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган або посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами чи електронними базами даних.
Відповідно до положений статті 252 КУпАП, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Механізм та порядок виконання рішень про обмеження у правовому статусі водія деталізовано у статті 317-1 КУпАП, відповідно до якої виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування. При цьому законодавець чітко закріпив, що особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом безпосередньо після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.
Положення Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018 року, регламентують порядок та обов`язок фіксації правопорушень за допомогою нагрудних відеокамер (боді-камер) працівниками поліції під час виконання службових обов`язків.
Згідно зі статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, при цьому жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
За приписами частини 6 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно яка ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Мотиви та висновки суду. 
Оцінивши зібрані у справі докази, системно проаналізувавши встановлені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної постанови, виходячи з таких мотивів.
Суд відхиляє доводи позивача та його представника про те, що зупинка автомобіля у комендантську годину була незаконною через відсутність відповідних підстав у статті 35 Закону України «Про Національну поліцію». У період дії правового режиму воєнного стану норми спеціального законодавства — а саме Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та Постанови КМУ № 573 — розширюють межі повноважень органів поліції порівняно із загальними правилами мирного часу. 
Безспірний та визнаний самим позивачем факт руху автомобілем «Джилі» о 00 год. 12 хв. під час дії комендантської години є самостійною, законною та абсолютно достатньою правовою підставою для його зупинки патрулем поліції з метою верифікації особи та перевірки документів. 
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 126 КУпАП, полягає у суто матеріальному факті здійснення керування автомобілем особою, щодо якої набрало законної сили рішення суду про позбавлення такого права. 
Матеріалами справи підтверджено, що станом на 16.06.2025 року постанова Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07.03.2025 року у справі № 202/639/25 набрала законної сили, не була скасована апеляційною інстанцією, а тому позивач перебував у статусі особи, позбавленої права керування.
Суд критично оцінює твердження позивача про те, що він не знав і не міг здогадуватися про позбавлення його права сідати за кермо. Позивач достеменно знав про сам факт вчинення ним ДТП та залишення місця події від 20.12.2024 року, оскільки вже наступного дня особисто з`явився до правоохоронних органів та надавав письмові пояснення слідчому щодо цих обставин. 
Усвідомлюючи запуск адміністративно-правової процедури відносно себе, позивач, виявляючи належну обачність та добросовісність, мав процесуальний обов`язок самостійно цікавитися подальшим рухом своїх справ, а ризики неотримання чи ігнорування поштової кореспонденції за офіційною адресою покладаються виключно на саму особу. 
Чинність та обов`язковість судового рішення відповідно до статті 129-1 Конституції України та сталої практики Верховного Суду не можуть бути поставлені в залежність від суб`єктивного бажання чи факту ознайомлення з ними правопорушника, якщо процедура набрання рішенням чинності була дотримана.
Суд також звертає увагу на письмові пояснення інспектора поліції Василенко А.Ю., згідно з якими під час зупинки водій надав реєстраційний документ на автомобіль, договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та паспорт громадянина України, проте посвідчення водія для перевірки не пред`явив. Матеріальний факт керування транспортним засобом за відсутності діючого права на це, встановлений інспектором під час перевірки особи за відомостями автоматизованої системи «Інформаційний портал Національної поліції», повністю підтверджує наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого диспозицією частини 4 статті 126 КУпАП.
Доводи позивача про те, що відсутність безперервного відеозапису з боді-камери поліцейського в порушення Наказу МВС № 1026 є безумовною підставою для скасування постанови, судом відхиляються. 
Ключовим предметом доказування у цій справі є наявність або відсутність у позивача права керування транспортними засобами станом на 16.06.2025 року, і цей юридичний факт підтверджується виключно документально — чинною постановою суду та офіційними відомостями підсистеми «Інформаційний портал Національної поліції». 
Сам факт безпосереднього керування автомобілем у селі Спаське позивач не заперечує, а навпаки — прямо підтверджує у тексті позову, деталізуючи поїздку з родиною. За таких обставин, коли факт керування автомобілем є безспірним, а факт позбавлення права керування підтверджений судовим рішенням, відсутність відеозапису з боді-камери не може слугувати самостійною підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень, оскільки технічні особливості фіксації оформлення матеріалів не нівелюють самого об`єктивного факту скоєння матеріального правопорушення.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що постанова серії ЕНА № 4987365 від 16 червня 2025 року винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені КУпАП, а тому підстави для її скасування відсутні.
Керуючись статтями 9, 19, 62, 92 Конституції України, статтями 7, 126, 245, 247, 251, 283, 288 КУпАП, статтями 2, 6-10, 72-77, 90, 241-246, 286 КАС України, суд, —
УХВАЛИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Інспектора ВП №2 ДРУП 2 ГУНП в Дніпропетровській області Василенко Анастасії Юріївни про скасування постанови серії ЕНА №4987365 від 16.06.2025, та закриття провадження у справі, - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складений 25.06.2026.
Суддя В.І. Цитульський