Справа 206/2622/26 
Провадження 2-о/206/128/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2026 року Самарський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Кушнірчука Р.О.,
при секретареві Ільїній І.М., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро цивільну справу за заявою в порядку окремого провадження  ОСОБА_1 , заінтересована особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мануйленко Анна Олександрівна про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

за участі:
заявника – ОСОБА_1 ,
представника заявника – адвоката Боровик Л.О.,

ВСТАНОВИВ:

28 квітня 2026 року до суду надійшла вказана заява, яка обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер рідний та єдиний брат заявниці ОСОБА_1 – ОСОБА_2 . Їхні батьки давно померли, ОСОБА_1 є єдиною хто залишився у брата, яка його доглядала. Її брат за своє життя 06 грудня 2021 року склав на ОСОБА_1 заповіт, яким залишив все майно, що буде належати йому на день смерті його єдиній сестрі - заявниці ОСОБА_1 . Після смерті брата вона фактично прийняла спадщину, оскільки на день смерті її брат ОСОБА_2 зареєстрований ніде не був, а фактично проживав разом з нею за її адресою реєстрації, де і помер. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: - 27/100 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що належала йому на підставі договору дарування від 06 жовтня 2007 року. Приблизно з 2019 року у брата заявниці почалися проблеми з серцем, періодично стрибав тиск, почалися запаморочення. Згодом стан здоров`я погіршувався і оскільки брат мешкав один, ОСОБА_1 забрала його проживати за адресою своєї реєстрації, щоб він був під її постійним наглядом та у разі потреби вона могла надати йому необхідну допомогу. Крім того, разом з нею мешкає один з її синів, який також міг надати допомогу у разі необхідності. Таким чином, приблизно з вересня 2020 року ОСОБА_2 почав проживати спільно з ОСОБА_1 , вона доглядала його, купувала необхідні ліки, годувала та прала його речі. Стан здоров`я брата поступово ставав все гірше і ІНФОРМАЦІЯ_1 він раптово помер від ішемічного інфаркту головного мозку. Після смерті брата ОСОБА_2 вона не зверталася у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини за заповітом оскільки вважала, що прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, бо мешкала разом з ним та на неї складено заповіт. В успадкованій частині будинку, що належала юридично її брату, вона частково почала виконувати ремонт, щоб переїхати проживати до спадкового будинку, а свій будинок за адресою: АДРЕСА_2 вона вирішила залишити своєму сину для проживання з його родиною. Через деякий час вона звернулася до приватного нотаріуса Мануйленко А.О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом та надала усі правовстановлюючі документи на спадкове майно, яке юридично належало її брату ОСОБА_2 . Спадкову справу було відкрито за її заявою, інших спадкоємців немає. Після вивчення документів, нотаріусом було видано постанову від 06 квітня 2026 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що вона не звернулася у встановлений строк із заявою про прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене, представник заявника просила суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) разом із братом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 з вересня 2020 року і по день смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Ухвалою суду від 29 квітня 2026 року було відкрито провадження у справі, призначено до судового розгляду та витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Мануйленко А.О. завірену належним чином копію спадкової справи відкритої після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Представник заявника ОСОБА_3 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити з наведених у заяві підстав. 
Заінтересована особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Мануйленко А.О. в судове засідання не з`явилась, просила проводити розгляд справи за її відсутності та винести рішення відповідно до вимог законодавства України. Також, на виконання вимог ухвали суду від 29 квітня 2026 року надіслала копію спадкової справи відкритої після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Також в судовому засіданні за клопотанням представника заявника було допитано свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . 
Так, свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що ОСОБА_1 є його матір`ю, а ОСОБА_2 є рідним її братом. Також свідок підтвердив, що останні роки життя ОСОБА_2 . ОСОБА_1 доглядала його більше року, дядько в той час прихворів. Він дуже погано себе почував та не міг працювати та забезпечувати себе, а тому його забезпечувала ОСОБА_1 . Дядько ОСОБА_2 проживав разом з його матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 . Крім неї інших родичів у дядька немає. Їх батьки давно померли. У ОСОБА_2 були проблеми з серцем. Він помер через хворобу, ховала його ОСОБА_7 . Щодо складено заповіту ОСОБА_2 на ОСОБА_1 свідку нічого не відомо. 
Свідок ОСОБА_8 підтвердила, що з 1990 року вона в сумісному будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_2 проживає з ОСОБА_1 , а даний будинок поділений на декілька господарів та має одне подвір`я. Брата ОСОБА_1 - ОСОБА_2 вона добре знала. Коли він захворів ОСОБА_1 його забрала до себе додому та доглядала його. Після його смерті ОСОБА_7 займалася його похованням. 
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що його дядько ОСОБА_2 помер у 2021 році на час його смерті він проживав за адресою: АДРЕСА_2 . Він там проживав зі своєю сестрою ОСОБА_1 (матір`ю свідка), остання його забрала до себе жити бо ОСОБА_2 хворів, а ОСОБА_1 його доглядала. В 2020 році ОСОБА_2 зовсім стало погано. Коли останній помер, його ховала ОСОБА_1 . Крім неї у ОСОБА_2 більше родичів не було. 
Заслухавши пояснення представника заявника, вислухавши свідків, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши письмові докази та надавши їм оцінку в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення заяви з наступних підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_9 , батьками якої зазначені: батько – ОСОБА_10 , мати ОСОБА_11 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серіі НОМЕР_2 . 
З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00057177963 від 18 березня 2026 року встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_2 , батьками якого є: батько – ОСОБА_10 , мати – ОСОБА_11 , що підтверджується актовим записом № 325.
20 липня 1985 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_9 було укладено шлюб, після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на « ОСОБА_13 », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 . 
06 жовтня 2007 року між ОСОБА_14 та ОСОБА_2 було укладено договір дарування частини домоволодінню. Відповідно до умов договору ОСОБА_14 подарувала, а ОСОБА_2 прийняв в дар 27/100 частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . На земельній ділянці площею – 2 409,00 кв.м. по фактичному користуванню, розташовані: А-1 – житловий будинок, цегла, жилою площею – 70,80 кв.м., загальною площею – 180,00 кв.м., В- погріб з шийкою, цегла, Д- сарай, глиноб. обкл. цеглою , Е- літня кухня, цегла, Ж, И, П – убиральні цегла, дерево, Н-гараж, шл. блок, О- теплиця, цегла, І – навіс, З- душ, цегла, № 1-17, І- споруди. За заявою власника ОСОБА_14 було відчужено 27/100 частин домоволодіння, що складається із: в житловому будинку літ. А-1 квартира АДРЕСА_3 , загальною площею – 52,5 кв.м., житловою площею – 14,0 кв.м., ганок з навісом літ. а, погріб під літ. А1 -1, вбиральня літ. П, споруди № 8-12, 14, 17. Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Насобіною Г.О. та зареєстровано в реєстрі за № 5656. 
З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 236123805 від 09 грудня 2020 року встановлено, що 03 грудня 2020 року державним реєстратором Підгородненської міської рад Дніпровського району Дніпропетровської області Семенюком М.О. на підставі договору дарування від 06 жовтня 2007 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Насобіною Г.О. та зареєстровано в реєстрі за № 5656 було зареєстровано за ОСОБА_2 право власності на 27/100 частки домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . 
06 грудня 2021 року ОСОБА_2 було складено заповіт, яким на випадок своєї смерті він зробив розпорядження: все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати та на що він за законом матиме право заповів ОСОБА_1 . У зв`язку з тремтінням рук ОСОБА_2 , за його дорученням, у присутності нотаріуса та свідків: ОСОБА_15 та ОСОБА_16 текст заповіту підписано ОСОБА_6 . Даний заповіт посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Любимовою І.Ю. та зареєстровано в реєстрі за №№ 3613, 3614.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер брат заявника - ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 .
Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої входить нерухоме майно у вигляді 27/100 частки домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Станом на день смерті спадкодавця ОСОБА_2 - інші особи, окрім її рідної сестри ОСОБА_1 фактично не проживали та не були зареєстровані.
Відповідно до відповіді Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 14/5-3214 від 26 березня 2026 року встановлено, що згідно даних реєстру територіальної громади міста Дніпра, відомості стосовно реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на території міста Дніпра відсутня. 
З матеріалів отриманої спадкової справи щодо майна померлого ОСОБА_2 вбачається, що постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Мануйленко А.О. від 06 квітня 2026 року, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 27/100 часток домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , належних померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як спадкоємиці, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк.
Як було встановлено під час розгляду справи, брат заявниці, у зв`язку з наявними в нього хворобами дійсно потребував постійного стороннього нагляду, догляду та допомоги, оскільки не був спроможний до самообслуговування.
За таких обставин та з причин необхідності постійного догляду за братом - заявник ОСОБА_1 з вересня 2020 року забрала свого брата ОСОБА_2 на постійне місце проживання до себе за адресою АДРЕСА_2 де останній проживав по день його смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 , доглядаючи та допомагаючи йому. 
Вказані обставини також підтвердили і допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
У відповідності до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не відмовився від неї в порядку, встановленому законом.
Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.
Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Частиною першою статті 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
За змістом п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів.
Згідно пункту 23 цієї Постанови, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою саме про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Так, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт того, що ОСОБА_1 проживала разом з померлим братом ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 з вересня 2020 року по дату його смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів за наявності певних умов. А саме, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить - виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.
Подібні висновки зробив Верховний Суд у постановах від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18 (провадження № 61-18230св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19/19 (провадження № 61-14968св20), від 08 вересня 2021 року у справі № 641/5187/20 (провадження № 61-5204св21).
Судом встановлено, що виниклі правовідносини не є спірними, заявниця на момент смерті спадкодавця постійно проживала з ним, інших спадкоємців, окрім заявниці не має, а вимоги заяви покликані на підтвердження наявності факту постійного проживання, від доведення якого залежить виникнення її права на спадкування за заповітом, який склав ІНФОРМАЦІЯ_6 померлий ОСОБА_2 на її користь. 
Таким чином, виходячи з досліджених у судовому засіданні доказів, беручи до уваги покази свідків, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вказаної заяви. 
Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 141, 259, 263, 268, 293, 315, 319 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Заяву  ОСОБА_1 , заінтересована особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мануйленко Анна Олександрівна про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини – задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) разом із братом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 з вересня 2020 року і по день смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Повний текст рішення складено 01 червня 2026 року.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: Р.О. Кушнірчук