Номер провадження: 33/813/972/26
Номер справи місцевого суду: 947/9979/26 
Головуючий у першій інстанції Іванчук В. М. 
Доповідач Драгомерецький М. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати з розгляду цивільних справ Драгомерецького М. М., 
при секретарі Узун Н. Д., 

за участю ОСОБА_1 та її представника Левіта В. С., Браткевич В. П. та її представника Хараїм О. В.,

переглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Левіт Віктор Семенович на постанову Київського районного суду м. Одеси від 02 квітня 2026 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, -
В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №604960 від 03.03.2026, ОСОБА_1 02 березня 2026 року о 08:50 год, за адресою: м. Одеса, проспект Небесної Сотні, біля будинку №65-А, керуючи автомобілем марки «HYUNDAI», д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не переконалася у безпечності маневру, не звернулася за допомогою до сторонніх осіб, в результаті чого допустила зіткнення – наїзд на пішохода ОСОБА_2 , яка отримала тілесні ушкодження у вигляді забій колінного суглобу, поперекового відділу хребта. Такими діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), інші порушення, порушення правил руху транспортним засобом заднім ходом, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №604948 від 03.03.2026, ОСОБА_1 02 березня 2026 року о 08:50 год, за адресою: м. Одеса, проспект Небесної Сотні, біля будинку №65-А, керуючи автомобілем марки «HYUNDAI», д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не переконалася у безпечності маневру, не звернулася за допомогою до сторонніх осіб, в результаті чого допустила зіткнення – наїзд на пішохода ОСОБА_2 , яка отримала тілесні ушкодження у вигляді забій колінного суглобу, поперекового відділу хребта, після чого місце дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) залишила. Такими діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.10 а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.
Постановою Київського районного суду м. Одеси від 02 квітня 2026 року ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ст.122-4 КУпАП.
За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, призначено ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців.
За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, призначено ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 36 КУпАП, за сукупністю вчинених адміністративних правопорушень, остаточно визначено ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції більш суворого правопорушення, у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Не погодившись із вищевказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Левіт В. С. звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити постанову Київського районного суду м. Одеси від 02 квітня 2026 року в частині виду накладеного адміністративного стягнення, та застосувати до ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу, передбаченого санкцією ст. 122-4 КУпАП.
Частиною 7 ст. 294 КУпАП, встановлено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Постанова Київського районного суду м. Одеси від 02 квітня 2026 року оскаржується лише в частині накладеного судом адміністративного стягнення, а тому переглядається апеляційним лише в цій частині.
Перевіривши матеріали справи та заслухавши ОСОБА_1 та її представника Левіта В. С., які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, та ОСОБА_2 та її представника Хараїм О. В., які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги й просили залишити її без задоволення, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Так, в апеляцій скарзі зазначено, що суд першої інстанції застосовував до ОСОБА_1 занадто суворий вид адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік. Також зазначено, що судом не було враховано, що про відсутність умисного ігнорування вимог законодавства з боку ОСОБА_1 , а її поведінка після ДТП була зумовлена конкретними життєвими обставинами 
Щодо вказаних тверджень апеляційний суд зазначає наступне.
Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Санкція ст. 124 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Стаття 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Санкція ст. 122-4 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.
Згідно ст. 36 КУпАП , при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.
Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.
Рівень відповідальності за будь-яке правопорушення у повній мірі залежить від рівня суспільної небезпеки.
Рівень суспільної небезпеки при порушенні Правил дорожнього руху, що призвело до заподіяння потерпілому тілесного ушкодження набагато вищий ніж скоєння ДТП із спричиненням тільки матеріальної шкоди.
Така позиція ґрунтується на ст. 3 Конституції України, яка гарантує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Так, апеляційним судом враховується, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом та під час руху заднім ходом не переконалася у безпечності маневру, не звернулася за допомогою до сторонніх осіб, в результаті чого допустила наїзд на пішохода ОСОБА_2 , яка отримала тілесні ушкодження у вигляді забій колінного суглобу, поперекового відділу хребта, після чого залишила місце ДТП, чим грубо порушила ПДР України.
Відповідно до вимог п. 1.5 ПДР України, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Кожен водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими (п. п. 1.3, 1.9 ПДР України).
Тому, на думку апеляційного суду саме покарання у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортними засобами строком на один рік в даному випадку буде законним, обґрунтованим, справедливим та відповідатиме тяжкості скоєного правопорушення, не зважаючи на наведені в апеляційній скарзі обставини.
Окрім того, позбавлення права керування всіма видами транспортними засобами строком на один рік не є найсуворішим покаранням згідно санкції ст. 122-4 КУпАП.
Зазначений висновок суду відповідає завданням КУпАП, яким є зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Своєчасний і правильний розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачених, в тому числі ст. 124 КУпАП, має важливе значення для забезпечення безпеки дорожнього руху й експлуатації транспорту, захисту життя та здоров`я людей, майнових прав фізичних і юридичних осіб (п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»).
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
ОСОБА_1 реалізувала своє право керувати автомобілем, тим самим погодилась нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно з встановленими нормами чинного законодавства.
У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.
Щодо клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Левіт В. С. про закриття провадження, слід зазначити наступне.
Так, у вищезазначеному клопотанні ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Левіт В. С. просить апеляційний суд закрити провадження в даній справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. ст. 247 КУпАП, за закінченням на момент розгляду справи апеляційним судом строків, передбачених ст. 38 КУпАП. 
Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.
Згідно п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Як було встановлено матеріалами справи, адміністративні правопорушення, передбачені ст. ст. 122-4 та 124 КУпАП вчинено ОСОБА_1 02 березня 2026 року та постановою Київського районного суду м. Одеси від 02 квітня 2026 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.
Таким чином, суд першої інстанції розглянув справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відповідно до приписів КУпАП та наклав стягнення з дотриманням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Підстав для закриття провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, за закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП, в апеляційного суду відсутні, оскільки відповідно до положень ст. 294 КУпАП, апеляційний суд лише переглядає постанову суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 33, 38, 247, 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Левіт Віктор Семенович про закриття провадження у справі залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Левіт Віктор Семенович залишити без задоволення.
Постанову Київського районного суду м. Одеси від 02 квітня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М. Драгомерецький