Справа № 583/3135/25
2/583/53/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2026 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого-судді  - Плотникової Н.Б. 
при секретарі   - Логвиненко Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Охтирка Сумської області справу за позовом
ОСОБА_1 
До ОСОБА_2 
про визначення порядку користування квартирою
встановив:
16.07.2025 року представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Кутовий Я.А. звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про визначення порядку користування квартирою, в якій просить встановити наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1 : у користування позивачу виділити житлову кімнату позначену на плані АДРЕСА_2 площею 9.0 кв.м., коридор площею 5,2 кв.м., коридор площею 3,5 кв.м., туалет площею 1,0 кв.м., ванну площею 2,7 кв.м. залишити в загальному користуванні сторін. Свої вимоги мотивує тим, що позивач відповідно до договору дарування від 10.03.2025 р. є співвласником квартири АДРЕСА_1 (право власності зареєстроване на частину квартири). Отримавши право власності на вказану квартиру позивач по цій справі ОСОБА_1 хотів у ній поселитися та жити разом зі своєю родиною, через що звернувся до свого батька відповідача по справі ОСОБА_3 з проханням надати йому безперешкодний доступ до своєї власної квартири та передати комплект ключів від вхідних дверей, на що останній відповів йому відмовою. Відповідач чинить йому перешкоди у користуванні квартирою. Добровільно вказаний спір вирішити не вдається, через що є потреба у зверненні до суду. Також зазначає, що вказана квартира має дві житлові кімнати. Позивач є інвалідом 3 групи з дитинства, має дружину та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому вважає, що має право на виділ йому у користування житлової кімнати АДРЕСА_3 загальною площею 12,4 кв.м., а інші приміщення залишити у загальному користуванні.
Ухвалою суду від 21.07.2025 р. відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.
Ухвалою суду від 03.09.2025 р. замінено первісного відповідача ОСОБА_3 належним відповідачем ОСОБА_2 .
09.09.2025 р. від представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Кудіна О.М. надійшов відзив на позову заяву, в якому просить відмовити позивачу ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог повністю. Свої заперечення мотивує тим, що спільне проживання та користування спільною житловою квартирою з стороною позивача не є можливим, так як і позивач, і відповідач мають сім`ї в складі дружини та дітей, відповідач також приживає разом з непрацездатним батьком пенсіонером, який подарував йому половину житлової квартири. Враховуючи, що квартира двокімнатна, ОСОБА_2 разом з дружиною та малолітньою дитиною річного віку проживають в одній кімнаті, а батько в другій. За умови заселення сторони позивача з дружиною та дитиною будуть порушені вимоги державних санітарних норм щодо визначення житлової площі з розрахунку не менше 13,65 м.кв. на одну особу, що неприпустимо, враховуючи, що жила площа квартири становить 30,3 м.кв. Також звертає увагу на неможливість спільного проживання через неприязні стосунки сторін по справі. Позивач та відповідач ніколи раніше не спілкувалися, не проживали разом, вони підтримують відповідно батька та матір, які розірвали шлюб та перебувають у вкрай неприязних стосунках вже багато років, а на грунті конфлікту із-за спірної квартири спір переріс у сварку, примирення неможливе, між ними стійка ворожнеча, яка може закінчитися вкрай негативними наслідками для життя чи здоров`я кожної зі сторін. Окрім того, просить врахувати, що позивач ніколи не проявляв жодного інтерес до вказаної квартири, так як у нього мається своє власне житло в Київській області, де він проживає з дружиною та дитиною, де має роботу та соціальні зв`язки. Він взагалі в м. Охтирка приїздить один-два рази на рік провідати свою матір. ОСОБА_1 ніколи не приймав участі в утриманні житлової квартири, у її покращенні, ремонтах, ніколи не сплачував будь-які комунальні платежі. Крім того, в провадженні Охтирського міськрайонного суду Сумської області перебуває цивільна права №583/4150/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права власності відповідача на частку в житловій квартирі АДРЕСА_1 та визнання на неї права власності за позивачем.
Ухвалою суду від 24.12.2025 р. за клопотанням представника відповідача по справі призначено судову будівельно-оціночну експертизу для визначення варіантів порядку користування спірною квартирою, проведення якої доручено судовому експерту Андрєєву Л.Г., оплату експертизи покладено на відповідача та провадження по справі на час проведення експертизи зупинено. .
17.03.2026 р. до суду надійшло повідомлення № 1971 судового експерта ОСОБА_5 про неможливість проведення судової експертизи в зв`язку з незадоволенням клопотання експерта про проведення оплати вартості виконання експертизи.
Ухвалою суд від 23.03.2026 р. поновлено провадження у справі та призначено судове засідання.
Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять позов задовольнити.
Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.
Заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18.05.2010 р. по справі № 2-524/2010 від 18.05.2010 р. квартиру АДРЕСА_1 визнано спільною сумісною власністю колишнього подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , визнавши за кожним право власності по частини вказаної квартири (а.с. 17-20).
10.03.2025 р. ОСОБА_6 подарувала належну їй частини квартири АДРЕСА_1 позивачу ОСОБА_1 , що підтверджується копією договору дарування від 10.03.2025 р. (а.с. 24-25).
14.07.2025 р. ОСОБА_3 подарував належну йому частини квартири АДРЕСА_1 відповідачу ОСОБА_2 .
Таким чином, наразі співвласниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 (1/2 частина) та ОСОБА_2 (1/2 частина), що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав від 10.03.2025 р. та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.09.2025 р. (а.с. 26, 67).
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_4 , має такий склад сім`ї: дружина ОСОБА_7 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 24.06.2023 р., копією свідоцтва про народження від 03.06.2024 р. (а.с. 59-60).
Позивач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю, що підтверджується копією пенсійного посвідчення від 06.09.2023 р. (а.с.58).
Згідно довідки ПП «Сіб» № 314 від 09.09.2025 р. в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 – батько, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 – донька (а.с. 115).
Відповідно до технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 вказана квартира має дві житлові кімнати площею 12,4 та 17,9 кв.м., загальна площа квартири складає 59,6 кв.м., з яких житлова 30,3 кв.м. (а.с. 14-16).
14.07.2025 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до Охтирського РВП ГУНП в Сумській області із заявою про те, що 14.07.2025 р. о 14.08 год. за адресою АДРЕСА_5 батько ОСОБА_3 не надає ключі від спільної квартири (а.с. 23)
Відповідно до інформації ПП «Сіб» № 37 від 20.04.2026 р. в квартирі за адресою АДРЕСА_5 ніхто не проживає.
Відповідно до довідки квартального уповноваженого від 15.04.2026 р. № 6 позивач ОСОБА_2 , його батько - ОСОБА_3 , дружина - ОСОБА_9 , дочка - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживають у домоволодінні за адресою АДРЕСА_6 .
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За приписами ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло.
У статті 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Згідно з частиною першою статті 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Право власності (співвласника) житлового приміщення передбачає, насамперед, право на використання помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї (статті 383 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно вимог ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.
В ч. 1 ст. 356 ЦК України зазначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Положеннями статті 358 ЦК України регламентовано правила здійснення правомочностей співвласниками об`єкта права спільної часткової власності. Зокрема, передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Отже, право кожного зі співвласників на володіння, користування та розпорядження спільним майном одночасно зумовлює обов`язок узгоджувати свою поведінку щодо здійснення цих прав з іншими співвласниками. У разі недосягнення співвласниками згоди з питань здійснення повноважень щодо володіння та користування спільним майном спір, що виник, підлягає вирішенню судом.
Верховний Суд у постанові від 06 лютого 2023 року у справі № 607/22941/21 (провадження № 61-12444св22) висловив правову позицію про те, що судове рішення про встановлення порядку користування спільним майном не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їхніх прав як власників, оскільки суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їхніх часток у праві власності на спільне майно. При цьому, допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність, тобто з наближенням до ідеальних часток.
При виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.
Вирішуючи спір щодо встановлення порядку спільного користування квартирою, суд керується тим, що при визначенні такого порядку допускається виділення сторонам у користування частин житлового приміщення, співмірних їхнім ідеальним часткам у праві спільної часткової власності. При цьому можливі незначні відступи від точної відповідності реальних часток ідеальним, зумовлені об`єктивною неможливістю забезпечити їх повну тотожність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно та не порушує їхніх прав як власників.
Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 363/928/16 (провадження № 61-24395св18), від 26 травня 2021 року у справі № 750/11539/18 (провадження № 61-15087св20), від 12 серпня 2021 року у справі № 644/5579/19 (провадження № 61-5255св20), від 08 вересня 2021 року у справі № 761/44705/19 (провадження № 61-10474св21), від 15 вересня 2021 року у справі № 719/637/20 (провадження № 61-11437св21).
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що спірна квартира є двокімнатною, загальною площею 59,6 кв. м, житловою площею 30,3 кв. м, та складається з двох житлових кімнат: кімнати № 2 площею 12,4 кв. м, кімнати № 7 площею 17,9 кв. м з балконом площею 3,8 кв.м., а також кухні площею 9 кв. м з балконом площею 4,1 кв.м, ванної кімнати площею 2,7 кв. м, туалету площею 1,0 кв. м, коридору № 1 площею 5,2 кв. м., коридору № 4 площею 3,5 кв.м.
В квартирі за адресою АДРЕСА_5 ніхто не проживає, що підтверджується матеріалами справи.
Судом встановлено, що сторони у цій справі не дійшли згоди щодо порядку користування спірною квартирою за наявності конфліктної ситуації, яка унеможливила добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками.
З огляду на те, що сторони володіють по 1/2 частки у праві власності на спірну квартиру, виділити у користування житлові приміщення, які б точно відповідали їхнім ідеальним часткам, є неможливим.
Враховуючи, що спірна квартира АДРЕСА_1 складається з двох ізольованих кімнат, суд вважає за можливе встановити порядок користування квартирою шляхом виділу кожному із співвласників у користування по кімнаті, а кухню, коридори, ванну кімнату з туалетом залишити у спільному користуванні учасників спільної часткової власності, а саме: 
виділити в користування ОСОБА_1 кімнату № 7 площею 17,9 кв.м. з балконом І площею 3,8 кв.м.;
виділити в користування ОСОБА_2 кімнату № 2 площею 12,4 кв.м. та балкон ІІ площею 4,1 кв.м.; 
кухню площею 9 кв. м, ванну кімнату площею 2,7 кв. м, туалет площею 1,0 кв. м, коридор № 1 площею 5,2 кв. м., коридор № 4 площею 3,5 кв.м. залишити в спільному користуванні сторін.
Суд вважає за можливе виділити в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їхніх часток у праві власності на спільне майно, відійшовши в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним, оскільки виділення в натурі частин спільного майна, які б точно відповідали часткам співвласників у праві спільної часткової власності, об`єктивно неможливе.
Такий порядок користування спірною квартирою, на думку суду, буде враховувати баланс інтересів співвласників та забезпечить рівні умови здійснення ними своїх прав.
При цьому доводи відповідача про те, що при встановленні такого порядку користування квартирою будуть порушені вимоги державних санітарних норм щодо визначення житлової площі на одну особу, не заслуговують на увагу з наступних підстав. 
У постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 363/928/16-ц (провадження № 61-24395св18) зроблено висновок, що «при здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим».
Відповідно до статті 47 ЖК Української РСР норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу.
У цій справі спір стосується не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному співвласнику по 13,65 кв. м житлової площі на одну особу, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим.
Незначна відмінність площі кімнати 17,9 кв. м, яка виділяється в користування ОСОБА_1 , від площі кімнати 12,4 кв. м, яка виділяється в користування ОСОБА_2 , в цілому не призводить до порушення прав сторін як співвласників спірної квартири, так як такий порядок користування не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.
При цьому встановлення такого порядку користування квартирою не порушує права членів сім`ї співвласника ОСОБА_2 , оскільки останні не є співвласниками майна, у користуванні їх спільним майном.
Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 07 лютого 2022 року у справі № 182/3348/19 (провадження № 61-1084св21).
Крім того, заперечуючи проти позову, відповідач не запропонував іншого варіанту користування спірною квартирою. 
Доводи відповідача про те, що позивач фактично не проживає в спірній квартирі, оскільки має інше власне житло, не користується нею та не сплачує комунальні платежі, не мають правового значення для вирішення спору, оскільки саме собою непроживання співвласника у житлі та несплата комунальних послуг не позбавляє його права власності та не позбавляє права вимагати встановлення порядку користування належним йому майном.
Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення порядку користування квартирою підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 1211,20 грн. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 319, 321, 355, 358 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 12, 76-83, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України суд -
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою задовольнити.
Встановити наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1 :
у користування ОСОБА_1 виділити житлову кімнату № 7 площею 17,9 кв.м. з балконом І площею 3,8 кв.м.;
у користування ОСОБА_2 виділити житлову кімнату № 2 площею 12,4 кв.м та балкон площею 4,1 кв.м; 
залишити у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кухню площею 9 кв. м, ванну кімнату площею 2,7 кв. м, туалет площею 1,0 кв. м, коридор № 1 площею 5,2 кв. м., коридор № 4 площею 3,5 кв.м.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_5 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 ) судовий збір в сумі 1211,20 грн. 
Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 28.05.2026 р.

Суддя Охтирського
міськрайонного суду:    Н.Б. Плотникова