ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 травня 2026 року
м. Київ
справа № 991/7255/21
провадження № 51-2166км25
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
захисників 
(у режимі відеоконференції) ОСОБА_5 , 
ОСОБА_6 , 
прокурора ОСОБА_7 
розглянула в судовому засіданні касаційні скарги захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на вирок Вищого антикорупційного суду від 8 квітня 2024 року й ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 22 травня 2025 року в кримінальному провадженні стосовно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Брідок Заставнівського району Чернівецької області, жителя АДРЕСА_1 ,
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 369 Кримінального кодексу України (далі - КК).
Короткий зміст оскаржених судових рішень і встановлені фактичні обставини
За вироком Вищого антикорупційного суду (далі - ВАКС) від 8 квітня 2024 року, залишеним без змін 22 травня 2025 року Апеляційною палатою ВАКС, ОСОБА_8 було засуджено за ч. 4 ст. 369 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років без конфіскації майна. 
На підставі статей 961, 962 указаного Кодексу конфісковано в дохід держави 12 000 дол. США. 
Вирішено питання щодо інших речових доказів, а також щодо процесуальних витрат і заходів забезпечення кримінального провадження.
ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні за викладених у вироку обставин кримінального правопорушення в сфері службової діяльності. 
Як установив суд, 24 березня 2021 року в ресторані «Пілігрим» на вул. Вірменській, 34 у м. Чернівцях під час зустрічі з позаштатним радником голови Чернівецької обласної ради ОСОБА_9 засуджений висловив пропозицію надати голові ради ОСОБА_10 , тобто службовій особі, яка займала особливо відповідальне становище, 10 000 дол. США за безстрокове на підставі відповідного контракту призначення ОСОБА_8 генеральним директором КНП «Чернівецький обласний перинатальний центр» (далі - КНП), запропонувавши також раднику за посередництво 2000 дол. США. Згодом 30 березня 2021 року о 12:55 у закладі «Гойра» на вул. Героїв Майдану, 2-В ОСОБА_8 підтвердив ОСОБА_9 дійсність своїх намірів щодо передачі коштів, після чого двічі 2 квітня 2021 року в ресторані «Пілігрим» намагався вручити йому конверт, але той відмовився. Надалі 6 квітня 2021 року об 11:30 біля закладу «Гойра» засуджений знову зустрівся з ОСОБА_9 , котрому з метою забезпечення прийняття позитивного для ОСОБА_8 рішення передав обумовлені 12 000 дол. США, з яких 10 000 дол. США (за курсом НБУ становило 279 390 грн) призначалися ОСОБА_10 .
Вимоги касаційних скарг та узагальнені доводи осіб, які її подали
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить на підставах, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), скасувати судові рішення і згідно з п. 2 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу закрити кримінальне провадження. Суть доводів зводиться до того, що вирок не відповідає статтям 370, 374 КПК, розгляд справи здійснено неповно, із порушенням норм права, винуватості ОСОБА_8 не доведено поза розумним сумнівом, а протилежні висновки суду базуються на недопустимих доказах. Як ідеться в скарзі, для отримання дозволу на проведення негласних слідчих розшукових дій (далі - НСРД) до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) необґрунтовано внесені відомості про вчинення 25 березня 2021 року тяжкого злочину; усупереч ч. 5 ст. 36, ч. 5 ст. 216 указаного Кодексу досудове розслідування до 16 червня 2021 року здійснювало СУ ГУНП у Чернівецькій області, тож дані за результатами НСРД не підлягали використанню; крім того, у підготовчому засіданні суд не розглянув скарги сторони захисту на рішення прокурорів про визначення підслідності та продовження строку досудового розслідування, неправомірно відмовив у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження; у ході судового розгляду обмежив право на перехресний допит свідка ОСОБА_10 . За твердженням скаржниці, слідчі органи вдалися до провокації злочину, адже саме ОСОБА_9 , діючи за вказівкою правоохоронців, був ініціатором зустрічей і передачі коштів, наданих для вирішення питання з представниками громадськості, котрі не погоджувалися з призначенням засудженого керівником КНП. Також зазначає, що згадані свідки не мали повноважень приймати відповідне кадрове рішення. Посилаючись на необізнаність голови Чернівецької обласної ради стосовно пропозиції надати йому неправомірну вигоду, авторка скарги акцентує на відсутності в діянні  ОСОБА_8 об`єктивної сторони складу злочину за ст. 369 КК. Разом із цим заперечує наявність у засудженого умислу та мотиву, оскільки той на момент події обіймав посаду генерального директора за чинним до 1 квітня 2025 року контрактом. Водночас, на думку захисника, із повідомлення ОСОБА_9 про злочин убачаються ознаки ч. 1 ст. 3692 КК, тобто менш тяжкого, ніж інкримінований. Скаржниця також ставить під сумнів правильність відображення у вироку змісту свідчень ОСОБА_10 та ОСОБА_9 . Уважає, що апеляційний перегляд здійснено формально, суд не перевірив усіх аргументів сторони захисту, попри приписи ч. 3 ст. 404 КПК відмовив у дослідженні показань свідків і, не усунувши допущених у справі порушень, постановив незаконну ухвалу. 
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 , наводячи подібні за змістом доводи, просить на тих самих підставах скасувати вирок й ухвалу і закрити кримінальне провадження. Як акцентує скаржник, досудове розслідування на початковому етапі здійснювалося з порушенням правил підслідності, передбачених ст. 216 КПК, унаслідок чого результати НСРД недопустимі. Заперечуючи обґрунтованість засудження ОСОБА_8 , серед іншого зазначає, що слідчі органи розслідували обставини вчинення злочину стосовно голови Чернівецької обласної ради, однак усупереч ч. 5 ст. 36 указаного Кодексу прокурор не скерував матеріали справи до Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ). На переконання захисника, неналежна оцінка судами попередніх інстанцій доказів зумовила неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, у конкретній ситуації була провокація злочину, а до його вчинення штучно схилили ОСОБА_9 та правоохоронці. Наполягаючи на відсутності в діянні ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 369 КК твердить, що в справі не здобуто доказів на підтвердження обізнаності ОСОБА_10 із пропозицією засудженого про надання неправомірної вигоди; голова Чернівецької обласної ради не уповноважений самостійно приймати рішення про укладення трудового договору і не міг використати свого службового становища; кошти засуджений передавав ОСОБА_9 виключно для врегулювання питань із громадськими організаціями. На думку скаржника, апеляційний суд не зважив на все це і постановив ухвалу, яка не відповідає ст. 370 КПК. 
На касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 прокурор ОСОБА_11 , який брав участь у судах попередніх інстанцій, подав заперечення, у котрих наводить доводи на спростування позиції сторони захисту. 
Учасникам кримінального провадження повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду, клопотань про його відкладення не надходило. 
Позиції учасників судового провадження
У суді касаційної інстанції (далі - Суд) захисники підтримали подані скарги; прокурор заперечив обґрунтованість заявлених касаційних вимог. 
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в касаційних скаргах й у поданих запереченнях, колегія суддів дійшла таких висновків.
Відповідно до ст. 433 КПК Суд переглядає оспорювані рішення в межах касаційної скарги, перевіряючи правильність застосування норм права, не уповноважений ревізувати повноту слідства, висновки щодо фактичних обставин справи, досліджувати докази, оцінювати їх з погляду достовірності, здійснюючи провадження, виходить із фактів, установлених судами попередніх інстанцій.
У поданих скаргах захисники, серед іншого, посилаються на неповноту судового розгляду, ставлять під сумнів установлені факти, що не належить до предмета перевірки за касаційною процедурою. 
Аргументи сторони захисту про незаконність засудження ОСОБА_8 не можна визнати прийнятними.
Як убачається з матеріалів справи, висновок про винуватість ОСОБА_8  у пропозиції і наданні неправомірної вигоди службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище, є обґрунтованим, його зроблено на підставі об`єктивного з`ясування обставин, передбачених ст. 91 КПК, котрі підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими відповідно до статей 84-86, 94 цього Кодексу. 
Такого переконання суд дійшов, проаналізувавши показання допитаного як обвинуваченого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; фактичні дані, що містяться в протоколах: про результати контролю за вчиненням злочину у формі спеціального  слідчого експерименту, аудіо- та відеоконтролю особи від 7 квітня 2021 року; огляду диска DVD-R із відеозаписом із камер спостереження закладу «Гойра» від 25 вересня 2021 року, огляду місця події від 6 квітня 2021 року, вилучених предметів від 12 вересня 2021 року, оптичних носіїв з інформацією про телефонні з`єднання від 24 вересня 2021 року, а також на підставі висновку судової експертизи відео- та звукозапису від 17 вересня 2021 року № 3044/3045 та інших документів, у тому числі строкового контракту від 2 квітня 2020 року, статуту КНП, Положення про порядок призначення і звільнення з посад керівників підприємств, установ, закладів, організацій - об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернівецької області, затвердженого рішенням Чернівецької обласної ради від 13 вересня 2017 року № 164-15/17 (далі - Положення). 
Виконуючи законодавчі приписи, суд з`ясував позицію ОСОБА_8 , котрий не визнав своєї провини; не заперечуючи факту передання ОСОБА_9 12 000 дол. США, наполягав на провокації і твердив, що кошти надавалися виключно з ініціативи останнього для вирішенні питання з представниками громадськості, зацікавлених у звільненні засудженого з посади генерального директора КНП. 
Висунуту на свій захист ОСОБА_8 версію суд ретельно перевірив і переконливо спростував конкретними доказами, докладний зміст яких відображено у вироку.
За наявними в справі даними, 25 березня 2021 року ОСОБА_9 звернувся до правоохоронних органів із заявою. Згідно з її змістом ОСОБА_8 пропонував надати голові Чернівецької обласної ради ОСОБА_10 неправомірну вигоду за позитивне вирішення питання - укладення контракту про безстрокове призначення на посаду генерального директора КНП. Після прийняття та реєстрації заяви, виходячи з достатності даних, котрі можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, відповідні відомості були внесені до ЄРДР із попередньою правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 369 КК, що узгоджується з правилами ст. 214 КПК. Надалі постановою від 25 березня 2021 року прокурор Чернівецької окружної прокуратури доручив проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні № 42021260000000062 слідчим СУ ГУНП у Чернівецькій області. З метою з`ясування отриманої інформації, обставин учинення кримінального правопорушення, із додержанням ст. 246 КПК було проведено НСРД - аудіо-, відеоконтроль особи та контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту. Згідно з протоколами від 7 квітня 2021 року за результатами вказаних дій установлено, що впродовж зустрічей 30 березня та 2 квітня 2021 року ОСОБА_8 обговорював з ОСОБА_9 своє безстрокове призначення на посаду генерального директора КНП; знаючи про підпорядкування медичного закладу Чернівецькій обласній раді, наполегливо пропонував неправомірну вигоду голові ради ОСОБА_10 , 2 квітня 2021 року намагався передати ОСОБА_9 конверт, від чого той відмовився; засуджений також цікавився, чи був ОСОБА_10 обізнаний з указаною пропозицією, а 6 квітня 2021 року біля закладу «Гойра», розпитавши про позитивне вирішення питання з «шефом», передав ОСОБА_9 пакет і, коли той почав перераховувати гроші, повідомив, що там 120 купюр. 
Під час огляду місця події ОСОБА_9 видав працівникам поліції пакет, усередині якого був конверт із 120 купюрами номіналом 100 дол. США.
Факт передання цих коштів засудженим раднику голови Чернівецької обласної ради в касаційних скаргах не оспорюється.
Доводи захисників щодо недопустимості протоколів НСРД через порушення правил підслідності й несвоєчасне визначення її за НАБУ є неспроможними. 
Ураховуючи імперативні приписи ст. 214 КПК сама собою реєстрація відомостей про кримінальне правопорушення і початок розслідування іншим слідчим органом, ніж визначено у ст. 216 цього Кодексу, автоматично не означає порушення кримінального процесуального законодавства і не свідчить про реалізацію повноважень, не передбачених законом, у розумінні п. 2 ч. 3 ст. 87 КПК. Специфіка корупційних злочинів та особливості здійснення досудового розслідування в них потребують недопущення зволікання у фіксації відомостей про такий злочин, термінового вжиття заходів, спрямованих на збирання фактичних даних, у тому числі шляхом НСРД, оскільки несвоєчасне проведення процесуальних дій може призвести до необоротних наслідків (утрати доказів), звідси - до неможливості забезпечення завдань кримінального судочинства, закріплених у ст. 2 указаного Кодексу. 
Забезпечення ефективного розслідування і його складова - визначення органу розслідування є по суті управлінською діяльністю прокурора; положення ч. 2 ст. 218 КПК у редакції, чинній на момент реєстрації кримінального провадження, не містили посилання на час, у межах якого має бути визначена підслідність за іншим органом досудового розслідування.
Тож здійснення СУ ГУНП у Чернівецькій області за процесуальним керівництвом Чернівецької окружної прокуратури досудового слідства на початковому етапі, у межах якого проводилися НСРД і подальше визначення підслідності кримінального провадження за НАБУ (постанова прокурора від 16 червня 2021 року), корелюється зі статтями 214, 216 КПК і в аспекті ст. 412 цього Кодексу не становить істотного порушення вимог процесуального закону.
Застосований підхід узгоджується з практикою Суду (див., наприклад, постанови від 6 липня 2022 року, 28 лютого 2023 року, 30 січня 2024 року, 20 січня 2026 року, справи № 454/2576/17, 761/34746/17, 725/1375/19, 758/3123/16 відповідно). 
Не є слушними й аргументи про ігнорування ВАКС скарги сторони захисту в порядку ст. 303 КПК. За відсутності істотних порушень ст. 216 цього Кодексу суд визнав правомірними рішення прокурорів Чернівецької обласної та окружної прокуратур, зокрема, щодо продовження строку досудового розслідування до трьох місяців і визначення підслідності, про що зазначив у вироку. Крім того, як видно з ухвал від 25 листопада 2021 року та 11 травня 2022 року, у підготовчому судовому засіданні суд не встановив передбаченої п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК підстави для закриття кримінального провадження. 
Разом із тим, формуючи свою позицію, суд зважив на показання свідка ОСОБА_9 , котрий заперечив провокацію й підтвердив усі обставини учинення інкримінованого злочину, зокрема те, що ОСОБА_8 , будучи зацікавленим у безстроковому призначенні на посаду керівника КНП, наполегливо пропонував за це надати 12 000 дол. США, з яких 10 000 призначалися голові Чернівецької обласної ради, 2000 - радникові за посередницькі послуги, а 6 квітня 2021 року передав кошти, які вилучили правоохоронці. Також, за свідченнями ОСОБА_9 , подіям передувала перевірка підстав перебування ОСОБА_8 на посаді керівника перинатального центру і виникли питання, пов`язані з трудовими контрактами через численні рішення судів, що зумовило виклик останнього до обласної ради; однак засуджений ініціював зустріч у кафе. Усупереч посиланням скаржників свідок зазначав, що поінформував ОСОБА_10 стосовно пропозиції надати неправомірну вигоду і той порадив звернутися до правоохоронних органів. 
Таке підтвердив суду і допитаний свідок ОСОБА_10 . 
Суть змісту викладених у вироку показань свідків відповідає наданим у судовому засіданні, їх достовірність установлена місцевим судом, і вони в сукупності з даними, зафіксованими в протоколах НСРД, доводять хибність тверджень захисників про ініціювання ОСОБА_9 передання йому коштів нібито для врегулювання конфлікту з представниками громадськості, необізнаність ОСОБА_10 щодо пропозиції ОСОБА_8 надати неправомірну вигоду службовій особі й штучне схилення засудженого до вчинення злочину.
Посилання на обмеження права на перехресний допит свідка ОСОБА_10 теж необґрунтовані, адже не корелюються з нормативним регулюванням. У цій справі свідок був допитаний за клопотанням сторони захисту, а в силу ч. 7 ст. 352 КПК після прямого допиту право на перехресний має протилежна сторона.
Окреслена позиція узгоджується з практикою Суду (див., наприклад, постанову від 27 серпня 2024 року, у справі № 172/149/23).
Крім того, висновуючи про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих дій, суд урахував, що відповідно до представлених у справі документів - Положення та статуту КНП, голова Чернівецької обласної ради ОСОБА_10 мав право брати участь у вирішенні питань, пов`язаних із призначенням керівника КНП, укладення контрактів належало до сфери його повноважень. Тож протилежні міркування в касаційних скаргах безпідставні. 
Не можна також погодитися з аргументами скаржників про незацікавленість засудженого в працевлаштуванні з огляду на укладений 2 квітня 2020 року з ОСОБА_8 контракт на строк до 1 квітня 2025 року. Здійснюючи провадження, суд з`ясував, що мета пропозиції та надання неправомірної вигоди стосувалися укладення трудового договору безстроково, для досягнення чого засуджений свідомо запропонував ОСОБА_9 зустрітися в неформальній обстановці й обговорити це питання. 
Таким чином, безпосередньо дослідивши всі докази й установивши, що ініціатором надання неправомірної вигоди був ОСОБА_8 , котрий визначив її розмір, неодноразово і наполегливо пропонував передати гроші службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище, у зв`язку з чим ОСОБА_9 звернувся до правоохоронних органів і на добровільних засадах був залучений до НСРД, проведених у передбаченому законом порядку, суд дійшов висновку про відсутність у конкретній ситуації провокації злочину. 
Фактичних даних, які би свідчили, що роль поліції була надмірною і без її втручання ОСОБА_8 не вчинив би злочин, у справі немає, не наведено таких і в поданих касаційних скаргах.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в п. 46 рішення від 8 липня 2021року в справі «Берлізев проти України» (заява № 43571/12) зазначив, що з точки зору фактів непослідовним є заперечення заявником учинення злочину та одночасне висунення ним скарги про провокацію його вчинити. Як резюмувала міжнародна судова установа, захист від провокації обов`язково передбачає, що обвинувачений визнає вчинення інкримінованих йому дій, але стверджує, що вони були наслідком незаконного підбурювання з боку правоохоронців.
Тому, зважаючи на заперечення ОСОБА_8 пропозиції і надання неправомірної вигоди особі, яка займає особливо відповідальне становище, за вчинення в його інтересах дій (безстрокове укладення трудового договору), міркування сторони захисту про провокацію злочину суперечать критеріям, визначеним ЄСПЛ.
За встановлених фактичних обставин кримінального провадження суспільно небезпечне винне діяння ОСОБА_8 правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 369 КК.
Доводів про несправедливість заходу примусу в касаційних скаргах не міститься.
Ухвалений обвинувальний вирок відповідає статтям 370, 374 КПК.
Крім того, подібні за змістом викладеним у касаційних скаргах доводи про незаконність засудження ОСОБА_8 були предметом ревізії суду апеляційної інстанції. Переглянувши вирок у змагальній процедурі, провівши часткове слідство, згаданий суд ретельно перевірив усі аргументи сторони захисту і з наведенням представлених у справі доказів умотивовано, спираючись на норми права, визнавапеляційні скарги обвинуваченого та його захисників необґрунтованими. 
Попри твердження в касаційних скаргах під час здійснення апеляційного провадження вимоги ст. 404 КПК додержано. За матеріалами справи, апеляційний суд розглянув клопотання сторони захисту про дослідження показань свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9 і відхилив його через відсутність обов`язкових умов, визначених у ч. 3 указаної статті. 
Зміст постановленої ухвали відповідає ст. 419 КПК.
Істотних порушень норм права, які би зумовлювали обов`язкове скасування оспорюваних судових рішень і закриття кримінального провадження, про що йдеться в касаційних скаргах, Суд не встановив.
Тому подані касаційні скарги слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК, колегія суддів
ухвалила:
Вирок Вищого антикорупційного суду від 8 квітня 2024 року та ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 22 травня 2025 року стосовно ОСОБА_8 залишити без зміни, а касаційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_5 - без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді: 

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3