Справа № 201/2386/25
 
Провадження № 2/201/455/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
02 червня 2026 року   Соборний районний суд міста Дніпра
в складі головуючого судді Батманової В.В.
при секретарі Головко А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Соборного районного суду міста Дніпра в м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю « Інтерсервісбуд», третя особа – Комунальне підприємство «Жилсервіс-14» Дніпровської міської ради про стягнення шкоди, 

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Соборного районного суду міста Дніпра перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю « Інтерсервісбуд», третя особа – Комунальне підприємство «Жилсервіс-14» Дніпровської міської ради про стягнення шкоди.
В обгрунтування позовних вимог було зазначено, що ОСОБА_1 (надалі позивач) є власницею квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка розташована на першому поверсі трьохповерхового будинку.
Відповідач у справі є власником квартири за адресою АДРЕСА_2 , що розташована на другому поверсі над квартирою, що належить позивачці.
21 лютого 2023 року сталося залиття квартири за адресою: АДРЕСА_1 , залиття сталося з квартири, що розташована поверхом вище ,а саме з квартири за адресою: АДРЕСА_2 . 
21 лютого 2023 року за заявою позивача працівниками КП «Жилсервіс-14 ДМР» ( яке є обслуговуючим підприємством для даного будинку) була обстежена квартира АДРЕСА_3 .
21 лютого 2023 року комунальним підприємством «Жилсервіс-14» ДМР було складено акт №31 «Про залиття, що трапилось на системі холодного водопостачання» в якому зазначено, що: «При обстеженні встановлено слідуюче: в момент аварійної ситуації інженерні комунікації ( стоякт ХВП) знаходились під тиском і в робочому стані. Коли представник власника квартири АДРЕСА_4 полагодив кран, то залиття у кв. АДРЕСА_5 припинилось». Робітникам обслуговуючої компанії не був наданий доступ у квартиру АДРЕСА_4 , яка розташована над квартирою АДРЕСА_5 , що не входить до зони відповідальності КП«Жилсервіс-14 ДМР». Представник квартири АДРЕСА_4 заперечує будь-який виток води із сантехсистеми, а саме: крану подачі холодної води в квартирі АДРЕСА_4 . 
15 жовтня 2023 року на замовлення позивача було складено Висновок експерта №34/23 за результатами проведення будівельно-технічного дослідження, про вартість завданої позивачу шкоди. Згідно даного висновку позивачу було завдано шкоду внаслідок залиття квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на загальну суму - 333 733,72 грн. та саме цю суму позивач просить стягнути з відповідача та також стягнути понесені судові витрати. 
Згідно з протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями справа була передана в провадження судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Батмановій В.В.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.02.2025 розгляд справи було призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Відповідач скористався правом подачі відзиву, в якому зазначив про те, що факт залиття квартири саме відповідачем суду не доведений, акт про залиття не містить жодних відомостей про те, що представники КП«Жилсервіс-14 ДМР» належним чином встановили причини залиття, а отже підстав вважати відповідачі винним не має. Також наголосив на тому факті, що висновок про визначення розміру заподіяною шкоди складений через 8 місяців від дати залиття, а отже не може бути врахований судом для постановлення рішення на користь позивача.
Ухвалою Соборного районного суду міста Дніпра від 22.04.2026 було віддмовлено у задоволенні клопотання відповідача про призначення судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю « Інтерсервісбуд», третя особа – Комунальне підприємство «Жилсервіс-14» Дніпровської міської ради про стягнення шкоди.
Під час судового розгляду представник позивача підтримав позовні вимоги, надав пояснення, аналогічні викладеним у позові, та просив задовольнити його в повному обсязі.
Під час судового розгляду представник відповідача підтримав пояснення, зазначені у відзиві та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином.
09,04.2026 ФОП ОСОБА_2 , висновок про визначення розміру шкоди якої мається в матеріалах справи, було допитано в судовому засіданні та вона зокрема зазначила, що не нею не досліджувався загальний стан будинку, а також причини імовірного залиття квартири позивача, а висновок був зроблений на підставі Акту про залиття.
З`ясувавши позиції сторін, вивчивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважаю, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. 
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України.
Судом встановлено та не заперечується , що  ОСОБА_1 (надалі позивач) є власницею квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка розташована на першому поверсі трьохповерхового будинку, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.12.2021 року №НРР082631( копія свідоцтва в матеріалах справи), та свідоцтвом про право власності від 28.01.2021 року № НОМЕР_1 ( копія свідоцтва в матеріалах справи). та копією долученого технічного паспорту.
Відповідач у справі є власником квартири за адресою АДРЕСА_2 , що розташована на другому поверсі над квартирою, що належить позивачці.
21 лютого 2023 року сталося залиття квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
21 лютого 2023 року комунальним підприємством «Жилсервіс-14» ДМР було складено акт №31 «Про залиття, що трапилось на системі холодного водопостачання» в якому зазначено, що: «При обстеженні встановлено слідуюче: в момент аварійної ситуації інженерні комунікації ( стоякт ХВП) знаходились під тиском і в робочому стані. Коли представник власника квартири АДРЕСА_4 полагодив кран, то залиття у кв. АДРЕСА_5 припинилось». Робітникам обслуговуючої компанії не був наданий доступ у квартиру АДРЕСА_4 , яка розташована над квартирою АДРЕСА_5 , що не входить до зони відповідальності КП«Жилсервіс-14 ДМР». 
15 жовтня 2023 року на замовлення позивача було складено Висновок експерта №34/23 за результатами проведення будівельно-технічного дослідження, про вартість завданої позивачу шкоди. Згідно даного висновку позивачу було завдано шкоду внаслідок залиття квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на загальну суму - 333 733,72 грн.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (пункт 8 частини другої статті 16 ЦК України).
Згідно зі статтею 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).
Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник, заподіювач шкоди) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 214/7462/20).
Завдання майнової (матеріальної) шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України). Підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі.
Загальні засади відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в частинах першій та другій статті 1166 ЦК України за змістом яких майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Подібні засади щодо відшкодування моральної (немайнової шкоди) закріплені в частині першій статті 1167 ЦК України, за змістом якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.
Збитками, за загальним правилом, є об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує її інтереси як учасника певних відносин і проявляється у витратах, зроблених потерпілим, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Розподіл тягаря доказування про відшкодування майнової, моральної шкоди / збитків відбувається таким чином: потерпілий, який вимагає відшкодування збитків, має довести наявність шкоди, її розмір та причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та шкодою. Натомість заподіювач шкоди має довести, що шкода була заподіяна не з його вини.
Відповідальність за завдану шкоду може наставати за наявності таких умов: факт заподіяння шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.
У даній справі в якості доказу спричинення шкоди саме відповідачем позивач надає до позовної заяви акт про залиття, в якому зазначено, що причиною залиття став кран подачі холодної води, що розташований в квартирі відповідача.
У складанні акті а ні відповідач, а ні уповноважений ним представник участі не приймали, квартира відповідача не оглядалася.
Як роз`яснено у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 2-1974/11 (провадження № 61-4574 св 18) правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). 
В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. 
В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.
Акт, у якому відсутні необхідні для такого документа реквізити не може бути належним і допустимим доказом заподіяння відповідачем майнової шкоди,.
Акт, поданий позивачем, не відповідає визначеним вище вимогам, отже не може бути належним і допустимим доказом заподіяння відповідачем майнової шкоди, оскільки він складений з порушенням положень Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, в якому встановлено вимоги до такого документа.бути визнаний судом належним доказом.
Окрім того, долучені позивачем до позовної заяви фотографії з належної йому квартири не можна вважати беззаперечним доказом вини відповідача у залитті квартири позивача, оскільки явних ознак прориву, підтікання, що мало наслідком намокання стіни та стелі у квартирі відповідача з фотокарток не вбачається.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ч.1 ст. 81 ЦПК України).
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2 ст. 80 ЦПК України). Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. 4 ст. 77 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 1 та ч. 2 ст. 89 ЦПК України).
Позивачем, за допомогою належних та допустимих доказів, не доведено факту завдання йому шкоди неправомірними діями відповідача.
Оскільки відсутні докази протиправної поведінки відповідача та причинно-наслідкового зв`язку між такою поведінкою та завданою позивачу шкодою цивільно-правова відповідальність відповідача не настає.
Крім того, позивачем не подано суду належних та допустимих доказів вартості ремонтних робіт, необхідних для усунення пошкоджень, заподіяних внаслідок залиття його квартири, надано лише Висновок експерта №34/23 за результатами проведення будівельно-технічного дослідження, про вартість завданої позивачу шкоди, який було складено через 8 місяців після залиття, не враховано фізичного зносу, та в основу висновку покладено Акт про залиття, який визнаний судом недопустимим доказом.
За встановлених судом обставин недоведеності позовних вимог, у задоволенні позову про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири необхідно відмовити.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 141 Цивільно - процесуального кодексу України у разі відмови у позові сплачений судовий збір покладається на позивача. 
На підставі п. 3 ч. 2 ст. 11, ст. 16, ч. 1, 2, 3 ст. 22, ст.ст. 319, 322, 166, 167 ЦК України, п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207, керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 78, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю « Інтерсервісбуд», третя особа – Комунальне підприємство «Жилсервіс-14» Дніпровської міської ради про стягнення шкоди залишити без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Повний текст виготовлений 10 червня 2026 року.

Суддя: В.В. Батманова