Справа № 638/12406/25
Провадження №1-кп/638/1029/26
В И Р О К
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
11 травня 2026 року Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:
Головуючого судді:   ОСОБА_1 ,
за участю секретаря  ОСОБА_2 , 
прокурорів    ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого   ОСОБА_6 ,
потерпілого    ОСОБА_7 ,  
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження №12025221200000868 від 05.05.2025 року відносно  ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тимишоара, Румунія, громадянина України, пенсіонера, одруженого, з вищою освітою, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -
встановив:

05 травня 2025 року приблизно о 07 годині 50 хвилин ОСОБА_6 керував технічно справним автомобілем «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухався по автодорозі по вул.23 Серпня в м.Харкові в напрямку від просп.Науки до вул.Клочківської. Рухаючись по вказаній автодорозі, в районі будинку, розташованого за адресою м.Харків, Шевченківський р-н, вул.23 Серпня, буд.12, водій ОСОБА_6 , діючи необережно, грубо порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:
- п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;
виконуючи розворот ліворуч, не переконався в тому, що це буде безпечно, при цьому не надав дорогу та допустив зіткнення передньою лівою частиною автомобіля «Renault Duster», р.н. НОМЕР_1 , з передньою правою частиною автомобіля «Honda Integra», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався позаду в попутному напрямку.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи №12-14/266-A/25 від 30.05.2025 року ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, а саме у виді закритого уламкового перелому правої ліктьової кістки в середній третині зі зміщенням. 
Порушення правил безпеки дорожнього руху, яке встановлено в діях ОСОБА_6 згідно висновку автотехнічної експертизи №7718 від 16.06.2025 року, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної події. 
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 , свою провину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав, повідомивши, що 05.05.2025 року близько 07:50 години він приїхав на своєму автомобілі «Renault Duster» на вул.23 Серпня у м.Харкові та зупинився напроти «Міської поліклініки №26». Далі вирішив здійснити розворот. Перед здійсненням маневру зупинився у «кармані» біля правого краю дороги та увімкнув лівий сигнал повороту, інших транспортних засобів на дорозі не було, роздільна смуга дозволяла здійснити маневр та, упевнившись в безпечності маневру, почав здійснювати розворот, який тривав секунди чотири перед зіткненням. Під час маневру відчув удар в передню ліву частину автомобіля. Його транспортний засіб почало розкручувати та відкинуло, спрацювали подушки безпеки. Коли він вийшов з салону автомобіля то побачив, що сталось зіткнення з автомобілем «Honda». Зазначає, що злякався, побачив що в іншому автомобілі знаходиться людина, яка не може з нього вилізти, намагався допомогти останньому, але самотужки витягнути його з автомобіля не вийшло. В подальшому водія автомобіля «Honda» госпіталізували. Зазначив, що приїхавши додому відчув сильний біль у нозі. Зробивши рентген йому діагностували легкі тілесні ушкодження з двотижневим постільним режимом, у зв`язку з чим він не зміг навідувати іншого учасника ДТП у лікарні. Як в подальшому йому стало відомо зі слів медичних працівників, водій автомобіля «Honda» перебував в стані алкогольного сп`яніння. Вказує, що у діях потерпілого наявні порушення Правил дорожнього руху, тому і не погоджується з пред`явленим обвинуваченням. 
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 повідомив, що 5 травня 2025 року рухався зі сторони вул.23 Серпня в бік вул.Клочківська зі швидкістю приблизно 70 км/годину. Рухався по головній дорозі, метрів за п`ять побачив автомобіль обвинуваченого, який стояв у кармані на узбіччі дороги, як тільки наблизився до нього, останній вирішив різко здійснити розворот. Зазначає, що часу уникнути зіткнення не було. Після зіткнення втратив свідомість, прийшов до тями лише у лікарні. Внаслідок ДТП отримав тілесні пошкодження, а саме зламана рука та розірване вухо. Також зазначив, що обвинувачений жодної матеріальної допомоги на лікування не надавав. Щодо міри покарання поклався на розсуд суду. Також просив не скасовувати арешт з транспортного засобу обвинуваченого, оскільки він планує подавати позов в порядку цивільного судочинства.
Свідок ОСОБА_8 під час допиту повідомив, що в момент ДТП він знаходився у власному автомобілі за зупинкою громадського транспорту навпроти приміщення «Міської поліклініки №26» та мав намір здійснити розворот в напрямку пр.Науки. Поглянувши у ліве бокове дзеркало побачив автомобіль обвинуваченого ОСОБА_6 «Renault Duster», який почав здійснювати маневр розвороту в бік просп.Науки. Зазначає, що чекав поки ОСОБА_6 здійснить розворот, та узаднє вікно автомобіля побачив як на великій швидкості позаду автомобіля ОСОБА_6 в напрямку вул.Клочківської їхав автомобіль потерпілого, який виїхав на зустрічну смугу та майже не зачепив автомобіль свідка. Після зіткнення свідок викликав швидку допомогу, поліцію викликала невідома дівчина. Також зазначив, що потерпілий був без взуття та без паска безпеки, на задньому сидінні автомобіля був шприц та запчастини.
Допитавши обвинуваченого, потерпілого, свідка, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.
Не зважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, його винуватість у вчиненому повністю підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні та досліджених безпосередньо в судовому засіданні доказів, як і спростовується цими ж доказами його захисна позиція.
Окрім показів потерпілого ОСОБА_7 , свідка, наданих в судовому засіданні, винність ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення також підтверджується наступними письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні:
- даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 05.05.2025 року (з фототаблицею та схемою), згідно якого слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ Національної поліції в Харківській області майором поліції ОСОБА_9 проведено огляд з 09:39 год. до 10:51 год. за участю слідчого, двох понятих, іншої особи ОСОБА_10 . Огляд здійснювався у денний час доби, у ясну погоду при температурі 21С в напрямку від просп.Науки до вул.Клочківська. До початку огляду обстановка на місці ДТП не змінювалась. Оглядом встановлено, що місце дорожньо-транспортної пригоди знаходиться: вул.23 Серпня, поруч із буд.12. Об`єктів, що обмежують оглядовість з місця водія не виявлено. На транспортному засобі «Renault Duster» виявлені наступні пошкодження: деформація переднього лівого колеса, деформація переднього лівого крила, деформація переднього бамперу, деформація водійських дверей. На транспортному засобі «Honda Integra» виявлені наступні пошкодження: повна деформація кузову;
- даними протоколу слідчого експерименту від 21.05.2025 року з фототаблицею та схемою ДТП, проведеного слідчим ВРЗуСТ СУ ГУНП в Харківській області 21.05.2025 року в період часу з 10 год. 05 хв. до 10 год. 55 хв. за участю ОСОБА_6 , у присутності двох понятих, під час якого ОСОБА_6 експериментальним шляхом на місці ДТП, розташованому на вул.23 Серпня, біля буд.12 в м.Харкові, повідомив механізм ДТП, яке мало місце 05.05.2025 року за участю транспортних засобів «RENAULT DUSTER» реєстраційний номер НОМЕР_1 та «HONDA INTEGRA» реєстраційний номер НОМЕР_2 ;
- даними протоколу слідчого експерименту від 21.05.2025 року з фототаблицею та схемою ДТП, проведеного слідчим ВРЗуСТ СУ ГУНП в Харківській області 21.05.2025 року в період часу з 11 год. 10 хв. до 12 год. 15 хв. за участю свідка ОСОБА_8 , у присутності двох понятих, під час якого свідок ОСОБА_8 експериментальним шляхом на місці ДТП, розташованому на вул.23 Серпня, біля буд.12 в м.Харкові, повідомив механізм ДТП, яке мало місце 05.05.2025 року за участю транспортних засобів «RENAULT DUSTER» реєстраційний номер НОМЕР_1 та «HONDA INTEGRA» реєстраційний номер НОМЕР_2 ;
- висновком експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи №7718 від 16.06.2025 року, згідно якого швидкість руху автомобіля «HONDA INTEGRA» перед початком гальмування становила не менше 30 км/год. З причин, вказаних у дослідницькій частині висновку, встановити швидкість руху автомобіля «HONDA INTEGRA» з урахуванням механічних пошкоджень, які виникли під час ДТП, - експертним шляхом не представляється можливим. У данній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «RENAULT DUSTER» ОСОБА_6 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.10.1 Правил дорожнього руху України. У даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення з автомобілем «HONDA INTEGRA» для водія автомобіля «RENAULT DUSTER» ОСОБА_6 визначалась шляхом виконання ним вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України, для чого в нього не було перешкод технічного характеру. У даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля «RENAULT DUSTER» ОСОБА_6 не відповідали вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України та, з технічної точки зору, знаходились у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. У даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «HONDA INTEGRA» ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України. З причин, вказаних в дослідницькій частині висновку, вирішити питання про те, чи мав водій автомобіля «HONDA INTEGRA» ОСОБА_7 технічну можливість уникнути зіткнення транспортних засобів з моменту виникнення небезпеки для руху та чи вбачаються в його діях невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, які знаходяться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, - на даному етапі дослідження експертним шляхом не представляється можливим;
- висновком експерта за результатом проведення судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №6555 від 19.06.2025 року з фототаблицею, згідно якого у момент первинного контакту автомобіль «HONDA INTEGRA», р.н. НОМЕР_2 , своєю правою передньою частиною кузова був звернений до лівої частини кузова автомобіля «RENAULT DUSTER», р.н. НОМЕР_1 , зокрема, до його лівого переднього крила. Величина кута між поздовжніми осями автомобіля «HONDA INTEGRA», р.н. НОМЕР_2 , та автомобіля «RENAULT DUSTER», р.н. НОМЕР_1 , в момент первинного контакту складала приблизно 90 градусів. Швидкість руху автомобіля «HONDA INTEGRA», р.н. НОМЕР_2 , в момент початку гальмування становить не менже ніж 30 км/год. З причин, які викладені в дослідницькій частині висновку, визначити швидкість руху автомобіля «RENAULT DUSTER», р.н. НОМЕР_1 , перед дорожньо-транспортною пригодою, виходячи із слідової інформації, експертним шляхом не представляється можливим. З причин, які викладені в дослідницькій частині висновку, встановити експертним шляхом розташування місця зіткнення автомобілів «HONDA INTEGRA», р.н. НОМЕР_2 та «RENAULT DUSTER», р.н. НОМЕР_1 , як геометричну точку, з проекцією на поверхню проїзної частини, не представляється можливим, окрім того, що воно знаходилось перед початком подряпини на асфальті від автомобіля «RENAULT DUSTER»;
- висновком експерта за результатом проведення судової автотехнічної експертизи №6536/8879/8880/8881 від 24.06.2025 року з фототаблицею, згідно якого на момент експертного огляду гальмова система автомобіля «RENAULT DUSTER», р.н. НОМЕР_1 , знаходилась в технічно несправному та непрацездатному стані. Технічно несправний та непрацездатний стан гальмової системи автомобіля «RENAULT DUSTER», р.н. НОМЕР_1 , полягає у пошкодженні гальмового шлангу приводу гальмового механізму переднього лівого колеса. Вказане пошкодження гальмової системи утворилися в результаті дорожньо-транспортної пригоди. До дорожньо-транспортної пригоди гальмова система автомобіля «RENAULT DUSTER», р.н. НОМЕР_1 , виконувала свої функції та знаходилась у працездатному стані. На момент експертного огляду рульове керування автомобіля «RENAULT DUSTER», р.н. НОМЕР_1 , знаходилось в технічно несправному та непрацездатному стані. Технічно несправний та непрацездатний стан рульового керування автомобіля «RENAULT DUSTER», р.н. НОМЕР_1 , полягає у пошкодженні важіля поворотного кулака (цапфи) лівого переднього колеса. Вказане пошкодження рульового керування утворилися в результаті дорожньо-транспортної пригоди. До дорожньо-транспортної пригоди рульове керування автомобіля «RENAULT DUSTER», р.н. НОМЕР_1 , виконувало свої функції та знаходилось у працездатному стані. На момент експертного огляду ходова частина автомобіля «RENAULT DUSTER», р.н. НОМЕР_1 знаходилась в технічно несправному та непрацездатному стані. Технічно несправний та непрацездатний стан ходової частини автомобіля «RENAULT DUSTER», р.н. НОМЕР_1 , полягає у від`єднанні лівого колеса від місця його конструктивного встановлення, розгерметизації шини, руйнуванні амортизатора переднього лівого колеса. Вказані пошкодження ходової частини утворилися в результаті дорожньо-транспортної пригоди. До дорожньо-транспортної пригоди ходова частина автомобіля «RENAULT DUSTER», р.н. НОМЕР_1 , виконувала свої функції та знаходилась у працездатному стані. Перед дорожньо-транспортною пригодою робоча гальмова система, рульове керування та ходова частина автомобіля «RENAULT DUSTER», р.н. НОМЕР_1 знаходилися в працездатному стані, тобто до дорожньо-транспортної пригоди на автомобілі «RENAULT DUSTER», р.н. НОМЕР_1 не було технічних несправностей, які б могли бути технічною причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди. З причин, вказаних у дослідницькій частині висновку, питання постанови «Якщо виявлені несправності виникли до ДТП, чи мав водій можливість їх виявити?», - позбавлено логічного сенсу та експертом не вирішувалось;
- висновком експерта за результатом проведення судової автотехнічної експертизи №6546/8882/8883/8884 від 24.06.2025 року з фототаблицею, згідно якого на момент експертного огляду та до моменту виникнення дорожньо-транспортної пригоди робоча гальмова система та рульове керування автомобіля «HONDA INTEGRA», р.н. НОМЕР_2 виконували свої функції та знаходились у працездатному стані. На момент експертного огляду ходова частина автомобіля «HONDA INTEGRA», р.н. НОМЕР_2 знаходилась в технічно несправному та непрацездатному стані. Технічно несправний та непрацездатний стан ходової частини автомобіля «HONDA INTEGRA», р.н. НОМЕР_2 , полягає у пошкодженні переднього правого колеса (руйнуванні диску та пошкодження шини), а також у пошкодженні елементів ходової частини переднього правого колеса. Вказані пошкодження ходової частини утворилися в результаті дорожньо-транспортної пригоди. До дорожньо-транспортної пригоди ходова частина автомобіля «HONDA INTEGRA», р.н. НОМЕР_2 , виконувала свої функції та знаходилась у працездатному стані. Перед дорожньо-транспортною пригодою робоча гальмова система, рульове керування та ходова частина автомобіля «HONDA INTEGRA», р.н. НОМЕР_2 знаходилися в працездатному стані, тобто до дорожньо-транспортної пригоди на автомобілі «HONDA INTEGRA», р.н. НОМЕР_2 не було технічних несправностей, які б могли бути технічною причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди. З причин, вказаних у дослідницькій частині висновку, питання постанови «Якщо виявлені несправності виникли до ДТП, чи мав водій можливість їх виявити?», - позбавлено логічного сенсу та експертом не вирішувалось;
- висновком експерта за результатом проведення судово-медичної експертизи №12-14/266-А/25 від 30.05.2025 року, згідно якого в зв`язку з подією 05.05.2025 року у ОСОБА_7 , 32 років, мали місце ушкодження: садна верхніх і нижніх кінцівок – відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (п.2.3.5 Правил «Судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»), забій рани правого вуха, правого стегна, лівої гомілки – відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня) (п.2.3.1 «а» п.2.3.3 Правил «Судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»), закритий уламковий перелом правої ліктьової кістки в середній третині зі зміщенням – відносяться до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалості розладу здоров`я (для загоєння вказаного перелому необхідний термін не менш 3-х тижнів) (п.2.2.1 «а», «б», «в» п.2.2.2 Правил «Судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»). Вказані ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості яких не відобразилися, могли утворитися в умовах дорожньо-транспортної події, при обставинах і в строк вказаних в постанові слідчого. При госпіталізації в КНП «МКЛШНМД ім.проф. О.І.Мещанінова» ХМР при дослідженні крові ОСОБА_7 на наявність алкоголю – знайдений етиловий спирт в кількості 1,465%, що по офіційній таблиці відповідає легкому алкогольному сп`янінню. Відомостей про те, що ОСОБА_7 на момент його доставлення в лікарню, знаходився в стані наркотичного сп`яніння – немає.
У матеріалах провадження містяться відомості про усі речові докази, які були долучені до провадження. Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Також судом досліджено: копію паспорта громадянина України НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_6 , копію посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 , копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «RENAULT DUSTER» реєстраційний номер НОМЕР_1 , копію поліса №224085578 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ОСОБА_6 , висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відносно ОСОБА_6 , копію паспорта НОМЕР_4 ОСОБА_7 , копію посвідчення водія на ім`я ОСОБА_7 , копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «HONDA INTEGRA» реєстраційний номер НОМЕР_2 , постанову про визнання речових доказів від 05.05.2025 року, ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Харкова від 08.05.2025 року про накладення арешту на майно, консультаційний висновок спеціаліста №10/3944 за результатом медичного огляду ОСОБА_6 , постанови суддів Шевченківського районного суду міста Харкова від 12.11.2025 року та від 24.09.2025 року, постанови Харківського апеляційного суду від 10.12.2025 року та від 01.04.2026 року, акти здачі-приймання висновків експертів, акти попереднього розрахунку вартості виконання експертиз, довідки про витрати на проведення експертиз, постанову про зміну групи прокурорів від 22.04.2026 року.
Згідно ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили. 
Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Докази повинні бути належними та допустимими в розумінні ст.ст. 85-86 КПК України.
Під час вирішення питання про допустимість доказів важливе значення має істотність порушення прав і свобод людини, а тому не усі порушення, допущені сторонами при збиранні доказів, є підставою для визнання доказів недопустимими, а відтак і вирішення питання про порушення права на справедливий суд. Даних обставин під час розгляду кримінального провадження та недопустимості доказів згідно вимог ст.ст. 85-89 КПК України судом не встановлено.
В даній справі порядок, встановлений КПК (процесуальний порядок, форма, процедура), тобто певна послідовність (кроки) прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій дотриманий, про що власне свідчать надані стороною обвинувачення копії постанов слідчого, протоколів, копія ухвали слідчого судді про застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Як наслідок, суд сприймає надані стороною обвинувачення докази (протоколи, постанови, висновки експертів та інші), як належні та допустимі, які у своїй сукупності доводять обставини, визначені ст.91 КПК України та через їх призму останні сприймаються судом, як дійсні.
Здійснюючи перевірку вказаних висновків, як джерел доказів, на предмет можливості їх використання у кримінальному провадженні, суд встановив, що вони були отримані із дотриманням норм КПК України. Вказані документи підтверджують достовірність, можливість використання та допустимість інших досліджених судом доказів.
З огляду на викладене, вищезазначені докази суд вважає належними та допустимими, оскільки прямо підтверджують існування обставин, які підлягають доказуванню та мають значення для даного кримінального провадження, отримані у порядку, передбаченому КПК України, показання свідка та потерпілого є логічними, послідовними, узгоджуються з іншими доказами, дослідженими судом.
Так, кримінальна відповідальність за ч.1 ст.286 КК України настає у разі порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. При цьому, злочином може бути визнано лише протиправне, суспільно небезпечне, винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину. Звідси одним з елементів складу злочину може бути визнано певну поведінку людини, свідомий та вольовий вчинок, а не певний стан особи.
ВС ККС у постанові від 21.08.2019 р. у справі № 682/956/17 вказав, що злочин, передбачений ст.286 КК України, є злочином із так званим матеріальним складом, і обов`язковою ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння (дію чи бездіяльність), є не будь-які з допущених особою порушень ПДР, а лише ті з них, які спричиняють (викликають, породжують) суспільно небезпечні наслідки, передбачені в частинах 1, 2 або 3 ст.286 КК України, тобто тільки такі порушення ПДР, які є причиною настання цих наслідків і, отже, перебувають із ними у причинному зв`язку.
Верховний Суд у постанові від 27 квітня 2023 року (справа №686/8695/20, провадження №51-898 км 23) звертав увагу на те, що за результатами перегляду вироку суду відносно ОСОБА_9 в касаційному порядку, де, окрім вищенаведеного зазначено, що у випадку, якщо ДТП виникла за участі декількох водіїв, наявність чи відсутність у їх діях складу злочину, передбаченого відповідними частинами ст.286 КК України, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто, з`ясування ступеню участі кожного з них у спричиненні злочинного наслідку.
За змістом ст.8 Конституції України, в державі визначено принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти, приймаються на основі Конституції і повинні відповідати її змісту.
За змістом ст.62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно з вимогами ст.91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин під час судового розгляду покладається на прокурора.
При цьому, слід зазначити, що частина 2 ст. 17 КПК України передбачає, що винуватість особи має бути доведена «поза розумним сумнівом». Стандарт доведення винуватості «поза розумним сумнівом» полягає у тому, що за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, які були досліджені в суді, можливо дійти висновку про те, що встановлена під час судового розгляду сукупність обставин, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка була предметом судового розгляду, крім того, що кримінальне правопорушення вчинене і обвинувачений є винним у вчиненні цього кримінального правопорушення.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Частиною 5 ст.9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини у п.65 справи «Коробов проти України» (заява №39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n.161, Series А заява №25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
З огляду на наведене, у ракурсі установлених фактичних обставин справи шляхом встановлення кримінально-правових, юридично значущих ознак та визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу кримінального правопорушення, передбаченого Кримінальним кодексом України, суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України та кваліфікує його дії як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Порушення Правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_6 виразились в тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем «RENAULT DUSTER» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по автодорозі на вул.23 Серпня в місті Харкові, в напрямку від просп.Науки до вул.Клочківської, виконуючи розворот ліворуч, не переконався в тому, що це буде безпечно, не надав дорогу та допустив зіткнення з автомобілем «HONDA INTEGRA» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався позаду в попутному напрямку, що призвело до вищевказаних наслідків.
Дії водія ОСОБА_6 згідно з висновком судової автотехнічної експертизи №7718 від 16.06.2025 року перебувають у причинному зв`язку з подією ДТП.
Суд відноситься критично до показів обвинуваченого ОСОБА_6 в частині невизнання ним своєї вини в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесне ушкодження, з мотивів, зазначених вище, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам, встановленим по справі. Доводи обвинуваченого стосовно того, що він не вчиняв кримінального правопорушення розцінюється судом як засіб захисту від пред`явленого обвинувачення.
При цьому розглядом провадження встановлено, що в умовах даної дорожньої обстановки у обвинуваченого була достатня видимість елементів дороги та відсутність перешкод технічного характеру для виконання порушених ним вимог правил безпеки дорожнього руху, що призвели до ДТП.
Доводи обвинуваченого стосовно того, що потерпілий ОСОБА_7 також порушив Правила дорожнього руху України не спростовують вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого правопорушення, оскільки вона знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду належними, допустимими та достовірними доказами. Обвинувачений, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто знайшли своє підтвердження всі елементи складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 ККУ.
Вирішуючи питання про вид та розмір покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України – є кримінальним проступком, відомості про особу винного, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.
При цьому суд зауважує, що зазначення в обвинувальному акті пом`якшуючої обставини «щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення» обвинуваченого у вчиненому кримінальному правопорушенні не враховується судом та не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки розкаяння передбачає визнання особою факту вчинення злочину, дійсне й відверте визнання своєї провини у вчиненому, осуд своєї поведінки, намагання особи відшкодувати завдані кримінальним правопорушенням збитки, бажання виправити наслідки скоєного. Таких обставин судом не встановлено. 
Також судом не встановлено обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 . 
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 раніше не судимий, одружений, пенсіонер, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою до КНП ХОР «ОПНД №3» не звертався, на диспансерному (профілактичному) обліку у КНП ХОР «ОКНЛ» не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.
З доповіді Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області вбачається, що ризик вчинення ОСОБА_6 повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як низький. Беручи до уваги отриману інформацію, спосіб життя обвинуваченого, ставлення до правопорушення, історію правопорушень, а також ймовірність вчинення повторного правопорушення, а саме низький рівень, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства.
Обвинуваченому суд призначає покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому суд враховує фактичні обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, суб`єктивне ставлення обвинуваченого до скоєного та його поведінку після вчинення кримінального правопорушення, соціальну характеристику особи: її вік, стан здоров`я, соціальне становище, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, враховуючи встановлене судовою експертизою порушення ОСОБА_6 Правил дорожнього руху до настання дорожньо-транспортної пригоди, дії якого з технічної точки зору перебували в причинно-наслідковому зв`язку з подією ДТП, та зваживши на всі фактори в їх сукупності і взаємозв`язку, приходить до висновку про призначення покарання у межах санкції інкримінованої статті у виді штрафу.
Також обвинуваченому необхідно призначити додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.
Призначення такого покарання буде необхідним, достатнім та дієвим заходом для виправлення обвинуваченого та запобігання нових кримінальних правопорушень, таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. 
Дане ж покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 року, «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 року).
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається, як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його, як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають, як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.
Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад правопорушення та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
При цьому також суд враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
При призначенні покарання суд керується також положенням п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23.10.2003 року, згідно якого суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.
У даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 не затримувався та запобіжний захід відносно нього не застосовувався.
Процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експерта під час здійснення досудового розслідування – підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові. З огляду на викладене, приймаючи до уваги відсутність підстав для подальшого вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, слід скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Харкова від 08.05.2026 року.
Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,- 

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в дохід держави у розмірі 4000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 68 000 (шістдесят вісім тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік (один рік).
Стягнути з ОСОБА_6  на користь держави на відшкодування процесуальних витрат за проведення судових експертиз ННЦ «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» у загальному розмірі 65 308 гривень 32 копійки.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Харкова від 08.05.2026 року.
Речовий доказ – «RENAULT DUSTER» реєстраційний номер НОМЕР_1 – повернути законному володільцю.
Речовий доказ – «HONDA INTEGRA» реєстраційний номер НОМЕР_2 – повернути законному володільцю.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому.

Головуючий суддя:  ОСОБА_1