СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/9971/26
пр. № 2/759/9402/26
11 червня 2026 року суддя Святошинського районного суду м.Києва Бабич Н.Д., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Т.М.М." про захист прав споживачів,-
ВСТАНОВИВ:
13.04.2026 р. до суду надійшов вказаний позов. Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача посилаючись на те, що з боку відповідача у справі Фірми «Т.М.М.»ТОВ порушуються його права, як споживача житлово-комунальних послуг та просив суд визнати дії ТОВ фірми «Т.М.М.» ТОВ протиправними та незаконними, що виявились у наданні рахунку № 2Чаад_кв.095/3.2026, у якому зазначено непогоджений сторонами тариф (ціна), замість єдиного за домовленістю сторін письмово погодженого сторонами тарифу 3.50 грн/кв.м. Оскільки в рахунку піднято оплату без письмового погодження, що є прямим порушенням Договору та додаткової угоди, вимог законодавства та прав позивача як споживача. Підняття мало місце в порушення п.п. 3.5, 7.5, 7.6 Договору та додаткової угоди та ч. 2 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги та ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Як зазначив позивач у заяві відповідач не мав права встановлювати зазначений тариф в розмірі 12,84 грн. без письмового узгодження з позивачем, оскільки відповідно до умов договору, зміна тарифів є суттєвою істотною умовою договору, яка потребує погодження обома сторонами. Одностороннє встановлення тарифів є порушенням принципів договірного врегулювання та може призвести до невиправданих фінансових зобов`язань сторони. Письмове узгодження змін у тарифах є необхідним для забезпечення прозорості та правової визначеності у відносинах між сторонами, сутність письмового погодження унеможливлює належний контроль за змінами умов договору та може призвести до необґрунтованих фінансових претензій з боку відповідача Фірми «Т.М.М.» - ТОВ. Тобто позивач, просив суд: 1. Визнати дії відповідача протиправними та незаконними щодо надання рахунку 2Чаад_кв.095/3.2026 від 04.04.2026 із непогодженим тарифом 15,39 грн/1кв.м. 2. Зобов`язати надати новий рахунок з погодженим тарифом 3,50 грн/1кв.м. 3. Визнати дії протиправними та незаконними щодо надання рахунку із зазначенням (відображенням) у рахунку сум «боргу» у графі «Борг на початок». 4. Зобов`язати виключити (вилучити з особового рахунку) з рахунку ці суми «боргу» у графі «Борг на початок». 5. Визнати дії протиправними та незаконними щодо надання рахунку із зазначенням (відображенням) у рахунку сум у графі «Борг на кінець». 6. Зобов`язати виключити (вилучити з особового рахунку) з рахунку ці суми «боргу» у графі «Борг на кінець». 7. Визнати незаконність рахунку без підписів уповноважених осіб. 8. Зобов`язати надати належно оформлений рахунок з підписами. 9. Визнати відсутність заборгованості позивача перед відповідачем, сформованої на підставі застосування непогодженого сторонами тарифу (ціни) 15,39 грн/кв.м.
Ухвалою суду від 16.04.2026 р. вказаний позов залишено без руху, надано час для усуненя недоліків.
21.04.2026 р. до суду надійшла заява про усунення недоліків, з якої вбачається, що вимоги ухвали частково виконано, проте з метою надання права особі на звернення до суду, суд вважав за можливе відкрити провадження у справі.
Ухвалою суду від 23.04.2026 року справу прийнято до провадження та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с. 85, том №2).
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Позивачу направлялася копія ухвали про відкриття провадження та про розгляд справи в порядку спрощеного провадження. 
Відповідачу направлялась копія ухвали суду про відкриття провадження, яка доставлена до його електронного кабінету 28.04.2026.
15.05.2026 р. до суду позивачем подано додаткові пояснення.
20.05.2026 р. до суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній проти вимог заперечував з підстав його необгрунтованості, при цьому вказав, що тягар утримання майна лежить на власнику майна. Надані послуги ні за яким тарифом, навіть за «єдиним погодженим тарифом», про який вказує позивач, перекладаючи свій обов`язок з утримання майна на інших співвласників будинку, які сумлінно сплачують за надані послуги за тарифом, розрахованим на підставі фактичних затрат на утримання будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Також зазначено, що судами неодноразово встановлювалось, що відсутність між сторонами додаткової угоди не може слугувати підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг - Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 20 листопада 2024 року у справі №463/6799/18. Зазначена практика є сталою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі 712/8916/17, постанови Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц, від 18 вересня 2019 року у справі № 369/3682/16-ц, від 7 лютого 2024 року у справі № 372/2236/21).Відповідно до п. 1.2 Договору про надання житлово-комунальних та інших послуг №95ж/Ч2-13 від 14.02.2014 (надалі - Договір) Виконавець надає послуги за тарифами, які розраховуються на підставі фактичних затрат на утримання житлового будинку. Згідно з п. 3.3 Договору, розцінки та тарифи розраховуються на підставі фактичних затрат на утримання житлового будинку. На підтвердження фактичних витрат за грудень 2025 року надав первинні документи. Як заначив відповідач, тариф 15,39 грн/кв.м є результатом розрахунку на основі реальних, документально підтверджених витрат Фірми «Т.М.М.» - ТОВ, що повністю відповідає вимогам п. 1.2 та п. 3.3 Договору. Фактичні витрати є підставою для розрахунку тарифу незалежно від підписання окремої додаткової угоди. На підставі наведеного просив в позові відмовити.
26.05.2026 р. до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, за вимогами якого останній на вимогах позову наполягав з підстав зазначених в позові.
01.06.2026 р. до суду позивачем подано додаткові пояснення.
04.06.2026 р. до суду позивачем подано додаткові пояснення, в яких зазначено, що факт порушення процедури зміни тарифу є преюдиційно встановленим та на думку позивача зміна тарифу для позивача була проведена, а порушення пунктів 3.5, 7.5, 7.6 договору без укладення додаткової угоди».
Заперечень на відповідь на відзив до суду не надходило.
Строки для подання відзиву та відповіді на відзив закінчились, заперечень на відзив, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України та частини п`ятої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження за наявними у справі матеріалами. 
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 14.02.2014 позивач ОСОБА_1 з відповідачем фірмою ТОВ "Т.М.М." підписали договір №95ж/Ч2-13 від 14.02.2014 про надання житлово-комунальних послуг.
Також 14 лютого 2014 року між Фірмою «Т.М.М.» - ТОВ в особі директора департаменту управління нерухомістю Тищенко Галини Сергіївни (виконавець) та ОСОБА_1 укладено додатки № 1 (перелік послуг з утримання будинку та прибудинкової території, комунальних та інших послуг на АДРЕСА_1 ), 2 (перелік щомісячних платежів за договором) та додаткову угоду № 1, відповідно до якої послуги з утримання будинку та прибудинкової території (експлуатаційні послуги) за 1 кв. м площі квартири становлять 3,50 грн. (а.с.18-19).
Згідно з пунктом 1.2 договору № 95ж/Ч2-13 сторони погодили, що виконавець (відповідач) надає житлово-комунальні послуги відповідно до переліку, зазначеному у додатку № 1 до цього договору, за тарифами, які розраховуються на підставі фактичних затрат на утримання житлового будинку. Інші послуги, що надаються за цим договором, розраховуються виходячи з обсягів наданих послуг за розцінками, затвердженими виконавцем.
Відповідно до пункту 3.3 договору № 95ж/Ч2-13, розцінки та тарифи на послуги, що надаються виконавцем, перелік яких вказаний у додатку до цього договору, розраховуються на підставі фактичних затрат на утримання житлового будинку.
У пункті 3.5. договору № 95ж/Ч2-13 встановлено, що вартість послуг може бути змінена сторонами із врахуванням положень законодавства, що регулюють порядок формування тарифів та інших послуг, обумовлених даним договором, у випадку таких тарифів у бік збільшення/зменшення.
Так, ОСОБА_1 неодноразово звертався зі скаргами щодо порушення його прав як споживача Фірмою «Т.М.М.» - ТОВ, а саме до Державної служби з питань захисту споживачів, Антимонопольного комітету України, Національної комісії з держрегулювання у сферах комунальних послуг, Державної податкової служби України).
Як вбачається з реєстру судових рішень, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12 січня 2022 року у справі № 759/23336/21 позов Фірми «Т.М.М.» - ТОВ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Фірми «Т.М.М.» - ТОВ заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 47 124,33 грн.; судовий збір в розмірі 2 270,00 грн.
Постановою Київського апеляційного суду від 16 червня 2022 року у справі №759/23336/21 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 січня 2022 року змінено. Зменшено розмір заборгованості за житлово-комунальні послуги, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Фірми «Т.М.М.» - ТОВ з 47 124 грн 33 коп. до 45 791 грн 01 коп. Зменшено розмір стягнутого з ОСОБА_1 на користь Фірми «Т.М.М.» - ТОВ судового збору з 2 270,00 грн до 2 205,63 грн. У решті рішення суду залишено без змін.
Аналізуючи рішення суду, стягнення заборгованості з ОСОБА_1 відбулось за збільшеними тарифами.
Звернувшись до суду з даним позовом ОСОБА_1 вважаючи, що попередніми рішеннями судів встановлено, що зміна тарифу за послуги з утримання будинку та прибудинкової території була проведена відповідачем в порушення пунктів 3.5, 7.5, 7.6 договору без укладення додаткової угоди, таким чином, на думку позивача, дії відповідача Фірми «Т.М.М.» - ТОВ, що виразились у наданні рахунку № 2Чаад_кв.095/3.2026, у якому зазначено непогоджений сторонами тариф є порушенням, яке підлягає захисту в судовому порядку.
Так, згідно ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За змістом положень ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Згідно положень ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
За приписами ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч.1 ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Спірні правовідносини в цій справі виникли за період, коли був чинним як Закон України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 1875-IV) так і Закон України від 09 листопада 2017 року № 2189-VІІІ «Про житлово-комунальні послуги», який уведений в дію з 01 травня 2019 року (далі - Закон № 2189-VІІІ).
Відповідно частини 1 статті 13 Закону № 1875-IV до житлово-комунальних послуг відносяться комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газопостачання, опалення, вивезення побутових відходів) та послуги із утримання будинків і прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо).
Частиною другою статті 14 Закону № 1875-IV визначено, що ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом
Згідно з частиною 1 статті 19 Закону № 1875-IV відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
З огляду на положення частини 3 статті 20 Закону № 1875-IV споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до вимог пунктів 1, 2 статті 32 Закону № 1875-IV плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Невід`ємною частиною договору є копія рішення (розпорядження), яким встановлено тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій із зазначенням структури тарифу, періодичності та строків надання послуг.
Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.
Згідно з пунктом 6 статті 32 Закону № 1875-IV у разі зміни цін/тарифів на житлово-комунальні послуги виконавець/виробник не менше ніж за 15 днів до введення їх у дію повідомляє про це споживачів з посиланням на рішення відповідних органів.
Пунктом 2 статті 31 Закону № 1875-IV передбачено, що виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів.
Порядок доведення до споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обґрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної позиції територіальних громад розробляється і затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.
Аналогічні положення містять пункт 1 статті 5 та частина 1 статті 9 Закону № 2189-VІІІ (чинний з 01 травня 2019 року), згідно з якими до житлово-комунальних послуг належить житлова послуга з управління багатоквартирним будинком. А оплату за спожиті житлово-комунальні послуги споживач здійснює щомісяця та не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 1 Закону № 2189-VІІІ, чинного на час звернення позивача до суду, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах.
Виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору (пункт 2 частини 1 статті 1 Закону № 2189-VІІІ).
Споживач житлово-комунальних послуг - індивідуальний або колективний споживач (пункт 13 частини 1 статті 1 Закону № 2189-VІІІ).
Статтею 10 Закону № 2189-VІІІ визначено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.
Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування.
Якщо управитель визначений органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах, ціна послуги з управління багатоквартирним будинком визначається на рівні ціни, запропонованої в конкурсній пропозиції переможцем конкурсу.
Така ціна протягом строку дії договору управління може змінюватися виключно за погодженням сторін з підстав та в порядку, визначених таким договором.
Ціна послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком з розрахунку на один квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення, якщо інше не визначено договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, та включає: 1) витрати на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку відповідно до кошторису витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, крім витрат на обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги, у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем; 2) винагороду управителю, яка визначається за згодою сторін.
Кошторис витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території є невід`ємною частиною договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком.
Кошторис витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території враховує обов`язковий перелік робіт (послуг), який затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, а також періодичність виконання (надання) робіт (послуг) з утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території.
Управитель у порядку та з періодичністю, визначеними договором, та/або на вимогу споживача зобов`язаний інформувати споживача про фактичні витрати та виконані (надані) роботи (послуги) з утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території.
На вимогу органу місцевого самоврядування надається інформація про кількісні та якісні показники наданих послуг з управління, їхню вартість, а також галузева звітність.
У разі якщо прибудинкова територія багатоквартирного будинку не оформлена у власність або користування співвласників багатоквартирного будинку, прибирання та інші послуги з обслуговування території навколо такого багатоквартирного будинку можуть бути включені до кошторису витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території (у тому числі при визначенні управителя на конкурсних засадах) виключно за згодою споживачів із визначенням на договірних засадах та погодженням з органом місцевого самоврядування меж та площі території, яку співвласники згодні утримувати.
Інформування споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги з обґрунтуванням такої необхідності здійснюється виконавцями відповідних послуг в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.
На вимогу органу місцевого самоврядування надається інформація про кількісні та якісні показники наданих комунальних послуг, їхню вартість, а також галузева звітність.
У разі прийняття уповноваженим органом рішення про зміну цін/тарифів на комунальні послуги виконавець у строк, що не перевищує 15 днів з дати введення їх у дію, повідомляє про це споживачам з посиланням на рішення відповідних органів.
Згідно з пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків та гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Як встановлено постановою Київського апеляційного суду від 04.03.2026 р. у справі 759/16175/25, номер апеляційного провадження 22-ц/824/4725/2026, Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 01.08.2017 №932 «Про внесення змін до Тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг, по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами залежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим» було внесено зміни до тарифів. Розмір тарифу за адресою АДРЕСА_1 , встановлено у розмірі 7,17 грн. (т. 1 а.с. 153-154).Крім того, про внесення змін до тарифів (Розпорядження №932) було розміщено оголошення в газеті Хрещатик від 16.08.2017 №88 (5001). (т. 1. а.с. 171-172). Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 01.06.2018 №937 «Про внесення змін до Тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг, по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами залежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим» було внесено зміни до тарифів. Розмір тарифу за адресою АДРЕСА_1 встановлено у розмірі 8,88 грн. (т. 1 а.с. 160-161). Про внесення змін до тарифів (Розпорядження №937) було розміщено оголошення в газеті Хрещатик від 08.06.2018 №61 (5112). Окрім того, слід зауважити, що згідно з Правилами надання послуги з управління багатоквартирним будинком, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.09.2018 р. № 712:Інформацію, пов`язану з виконанням договору управління, управитель доводить до відома співвласників у порядку та спосіб, що визначені таким договором. Під час розміщення інформаційних матеріалів можуть використовуватися такі способи:- загального повідомлення:- на дошках (стендах) оголошень у під`їздах будинку; - на Інтернет-сторінці управителя;- персонального повідомлення: - через персональний електронний кабінет співвласника (у разі його створення) на Інтернет-сторінці управителя; - на звороті платіжних документів, що надаються управителем співвласникам ;- у друкованих матеріалах, що поширюються управителем через поштові скриньки кожного співвласника; - у друкованих матеріалах, що вручаються управителем співвласникові особисто (під розписку); - у листах, інших видах поштових відправлень, у тому числі рекомендованих та цінних; - на електронну адресу співвласника, якщо така адреса надана співвласником. Так, відповідно до вимог чинного законодавства та укладеного договору про зміну тарифу у розмірі 12,84 грн за 1 кв.м. відповідачем було розміщено відповідне оголошення на дошці оголошень у під`їзді будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та на рахунках, в тому числі і по кв 95. Отже, слід дійти висновку, що зазначені тарифи були затвердженні органом місцевого самоврядування та є правомірними та належними для нарахування оплати за житлово-комунальні послуги, які надавались Фірмою «Т.М.М.» - ТОВ за адресою: АДРЕСА_1 , де і розташована квартира позивача (кв.95). Надалі вартість послуг розраховувалась на підставі фактичних витрат, що повністю відповідає п. 3.5 договору про надання житлово-комунальних послуг №95ж/Ч2-13 від 14 лютого 2014 року, що було встановлено Київський апеляційним судом у Постанові від 16 червня 2022 року у справі №759/23336/21, за умовами якого вартість послуг може бути змінена сторонами із врахуванням положень законодавства, що регулюють порядок формування тарифів та інших послуг, обумовлених даним договором, у випадку таких тарифів у бік збільшення/зменшення.
Відповідно до положень п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» від 13.06.2007 №8, де зазначено, що за змістом частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.
Ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25.07.2002; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22.11.2007). Відповідно до п.п. 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення у справі "Брумареску проти Румунії", п. 61). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.
Отже, факти, які були встановлені судом, зазначені у відповідному рішенні суду не можуть піддаватися сумніву та не потребують доказуванню. Тобто, Фірмою «Т.М.М.» - ТОВ було вірно застосовано тарифи при розрахунку вартості послуг з утримання будинку та прилеглої території у будинку АДРЕСА_1 .
Відповідно до положень Порядку проведення перерахунку розміру плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у разі перерви в їх наданні, ненадання або надання не в повному обсязі, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2013р. № 970: обсяг фактично наданих послуг та виконаних робіт, пов`язаних з їх наданням, повинен бути підтверджений відповідною первинною документацією, що зберігається у виконавця, зокрема ...актами виконаних робіт постачальних та підрядних організацій тощо.
Так, на підтвердження фактичних затрат за березень 2026 року Відповідачем надаються первинні документи: Акт (ТОВ «Альтфатер Київ», Договір № 352н від 01.11.2006) про надані послуги з вивезення твердих побутових відходів за березень 2026 р. за адресою: АДРЕСА_1 ; Акт (ФОП ОСОБА_2 , Договір № 3/01 від 01.02.2022) про комплексне прибирання житлового будинку та паркінгу за АДРЕСА_1 за березень 2026 р.; Акт виконаних робіт за березень 2026 року з технічного обслуговування систем автоматичної пожежної сигналізації, пожежогасіння, диспетчеризації, систем СВС, відеодомофонного зв`язку та контролю доступу на об`єктах Замовника; Акт обслуговування ліфтового господарства за березень 2026 р.
Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку, що дії Фірми «Т.М.М.» -ТОВ, що виявились у наданні ОСОБА_1 рахунку № 2Чаад_кв.095/3.2026, у якому зазначено змінений тариф у розмірі 15,39 грн. за 1 кв.м. не можна вважати неправомірними.
ОСОБА_1 , який є споживачем житлово-комунальних послуг, які надає відповідач за адресою: АДРЕСА_2 , зобов`язаний здійснювати оплату таких послуг у визначений законом строк.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності .
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 (пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18).
Враховуючи, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності", тому оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Всі інші позовні вимоги є похідними від встановлення неправомірностей дій відповідача, оскільки такі судом не встановлені, то похідні вимоги теж задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 19, 76, 77, 81, 89, 133, 141, 258-259, 263, 265, 268, 272-273, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 в задоволенні позову до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Т.М.М." про захист прав споживачів,- відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя:          Бабич Н.Д.