ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2026	м. Дніпро	Справа № 904/1952/26	

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАМ УКРАЇНА ШИППІНГ І ТРАНСПОРТ", м. Одеса 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна компанія "УКРНІХРОМ", м. Дніпро 
про стягнення 374 782, 32 грн.,-
Суддя Бажанова Ю.А.

Без виклику (повідомлення) учасників

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛАМ УКРАЇНА ШИППІНГ І ТРАНСПОРТ" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, у якій просить cуд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна компанія "УКРНІХРОМ" на свою користь заборгованість у розмірі 374 782,32 грн., яка складається з: основного боргу у розмірі 340 600,82 грн., пені у розмірі 25 928,43 грн., інфляційних втрати у розмірі 5 596,01 грн., 3% річних у розмірі 2 657,06 грн.
Судові витрати покласти на відповідача.
Позивач зазначає, що попередній розмір витрат на професійну правничу допомогу складає 39 438, 00 грн.
Позивач в тексті позовної заяви зазначає, що він вважає за можливе розгляд цієї справи у порядку спрощеного позовного провадження.
Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем свої зобов`язань за договором транспортно-експедиторського обслуговування № 00000569 від 30.10.2025 року., в частині повної та своєчасної оплати наданих послуг.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.04.2026 позовну заяву залишено без руху; Товариству з обмеженою відповідальністю "ЛАМ УКРАЇНА ШИППІНГ І ТРАНСПОРТ" постановлено протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали, усунути недоліки позовної заяви. 
22.04.2026 від представника позивача до господарського суду надійшла заява про усунення недоліків, з доказами їх усунення.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.
11.05.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна компанія "УКРНІХРОМ" до Господарського суду Дніпропетровської області надійшов відзив на позовну заяву в якому просить суд закрити провадження в частині стягнення з відповідача основного боргу в сумі 340 600,82 грн. На підставі частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України зменшити на 80 % (вісімдесят відсотків, тобто, до 5 185,69 грн.) розмір нарахованих штрафних санкцій за умови, якщо суд прийме рішення про стягнення штрафних санкцій з відповідача на користь позивача.
Відповідач визнає вимоги в частині 3 % річних в сумі 2 657,06 грн., інфляційних втрат в розмірі 5 596,01 грн.
Відповідач зазначає, що станом на час подання відзиву на позовну заяву вся основна заборгованість погашена, що підтверджується платіжними інструкціями.
Відповідач зазначає, що станом на теперішній час відповідач, як підприємство, знаходиться у скрутному фінансовому становищі у зв`язку з безпековою ситуація (постійні обстріли окупантами цивільної і виробничої інфраструктури), труднощами із електропостачання та повітряними тривогами, дорогами та тривалою логістикою товару, брак обігових коштів через майже повне припинення кредитування бізнесу в Україні. З огляду на це, у відповідача значно скоротились замовлення на виготовлення та поставку відповідного товару. Враховуючи вказані обставини, стягнення з відповідача штрафних санкцій у загальному розмірі 25 928,43 грн. за прострочення виконання зобов`язань по договору є занадто суворою відповідальністю. Відповідач, також, зазначає, що в матеріалах справи немає жодного доказу, який би підтверджував, що відповідне прострочення будь-яким чином вплинуло на діяльність позивача, а саме відповідні події завдали йому збитків чи спричинило інші негативні наслідки.
18.05.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАМ УКРАЇНА ШИППІНГ І ТРАНСПОРТ" до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла відповідь на відзив в якій просить суд врахувати факт часткового погашення відповідачем суми основного боргу після відкриття провадження у справі, відмовити у задоволенні клопотання відповідача щодо зменшення розміру пені на 80 %, позовні вимоги задовольнити з урахуванням сплачених сум. 
Позивач зазначає, що несвоєчасне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань мало для позивача реальні негативні наслідки у господарській діяльності, оскільки діяльність позивача у сфері транспортно-експедиторського обслуговування передбачає необхідність своєчасного проведення розрахунків із перевізниками, морськими лініями, портовими операторами та іншими контрагентами незалежно від виконання відповідачем власних платіжних зобов`язань. Прострочення виконання відповідачем договірних зобов`язань фактично призвело до додаткового фінансового навантаження на позивача, необхідності залучення власних коштів для забезпечення належного виконання договірних та фінансових зобов`язань перед іншими учасниками господарських правовідносин, а також безпосередньо вплинуло на господарську діяльність позивача.
На думку позивача, відповідачем не надано суду жодного належного доказу критичного фінансового стану підприємства; наявності виняткових обставин, об`єктивної неможливості своєчасного виконання грошових зобов`язань або очевидної неспівмірності заявленої позивачем пені наслідкам допущеного порушення.
28.05.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна компанія "УКРНІХРОМ" до Господарського суду Дніпропетровської області надійшли заперечення на відповідь на відзив в яких просить суд закрити провадження в частині стягнення з відповідача основного боргу в сумі 340 600,82 грн. На підставі частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України зменшити на 80 % (вісімдесят відсотків, тобто, до 5 185,69 грн.) розмір нарахованих штрафних санкцій за умови, якщо суд прийме рішення про стягнення штрафних санкцій з відповідача на користь позивача.
Відповідач зазначає, що твердження позивача про реальні збитки є декларативними та недоведеними, що не дозволяє встановити співмірність між пенею та наслідками порушення. Відповідач посилається на свою добросовісну поведінку у зв`язку з тим, що відповідач надав гарантійний лист з визнанням заборгованості та зобов`язанням погасити її, що є прямим доказом відсутності умислу на ухилення від оплати, заборгованість погашена добровільно, а не примусово в рамках виконавчого провадження, відповідач у відзиві визнав обґрунтованість вимог щодо 3% річних, інфляційних витрат та судового збору, що також свідчить про добросовісну процесуальну поведінку.
Статтею 248 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.
Враховуючи, що відповідач використав надане законом права на подання відзиву на позов, заперечень на відповідь на відзив, письмових пояснень, позивач скористався правом на подання відповіді на відзив, матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, господарський суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.
Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

ВСТАНОВИВ: 

30.10.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛАМ УКРАЇНА ШИППІНГ І ТРАНСПОРТ" (Експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна компанія "УКРНІХРОМ" (Клієнт) був укладений договір транспортно-експедиторського обслуговування № 00000569 від 30.10.2025 року, відповідно до пункту 1.1. якого клієнт доручає, а експедитор зобов`язався організувати за рахунок клієнта транспортно-експедиторське обслуговування (ТЕО), перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів по території України і в міжнародному сполученні, а також надати інші транспортно-експедиторські послуги клієнту за згодою сторін.
Відповідно до пункту 1.2. договору умови перевезення, вид вантажу, вид транспорту, вартість послуг експедитора, а також інші умови, пов`язані з виконанням цього договору, встановлюються за угодою сторін у заявці. Зразок заявки погоджується сторонами у додатках цього договору. 
Відповідно до пункту 2.4. договору під кожне перевезення клієнт надає експедитору заявку, в якій зазначається найменування та кількість вантажу, маршрут перевезення (порт завантаження, порт розвантаження, місце доставки вантажу), заплановану дату надання вантажу відправником, тип транспортного засобу, дані про вантажовідправника та вантажоодержувача, а також інша необхідна інформація, що стосується організації ТЕО. Заявка подається за 1 тиждень до початку завантаження і готовності вантажу до перевезення.
Відповідно до пункту 2.5. договору розрахунки по заявці, вартість ТЕО, яка виражена в еквіваленті до іноземної валюти, здійснюється в національній валюті України згідно курсу погодженому сторонами у заявці.
Відповідно до пункту 2.6. договору факт надання послуг експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних і коносаментів, які відображають шлях проходження вантажу з пункту відправлення в пункт призначення.
Відповідно до пункту 3.1.6. договору експедитор зобов`язаний після надання послуг укласти акт виконаних робіт (послуг) та надати його клієнтові.
Відповідно до пунктів 4.1.8., 4.1.10., 4.1.11. договору клієнт зобов`язується своєчасно оплачувати послуги експедитора, підготувати заявку з урахуванням положень пункту 1.2. та 2.4, підписати і направити експедиторові акт виконаних робіт (послуг) протягом трьох (3) банківських днів з моменту його отримання, або надати протягом п`яти робочих днів мотивовану відмову. Після закінчення зазначеного строку Акт виконаних робіт (послуг) вважається прийнятим і підписаний сторонами.
Відповідно до пункту 5.1.1. договору перелік послуг, а також вартість послуг експедитора встановлюються за згодою сторін.
Відповідно до пункту 5.1.3. договору клієнт оплачує:
а) при перевезенні вантажу морським сполученням в режимі імпорт - платежі, що підлягають оплаті за виконані послуги з перевезення вантажу морським транспортом та супутні витрати, пов`язані з таким перевезенням (навантаження та/або розвантаження вантажу, агентський та інші портові збори і т.п.), протягом 3-х (трьох) календарних днів від дати вивантаження вантажу з борту судна в порту призначення, до вивозу контейнера з порту. Послуги банку за перерахування коштів сплачує Клієнт.
а) при перевезенні вантажу морським сполученням в режимі експорт - платежі, що підлягають сплаті за послуги з перевезення вантажу морським транспортом і супутні витрати, пов`язані з таким перевезенням (завантаження та/або розвантаження вантажу, агентські, портові збори, інше), протягом 3-х (трьох) банківських днів з моменту надання рахунку. Рахунок надається у день відходу судна та шляхом використання електронної пошти зазначеної у договорі. Оригінал коносамента для отримання вантажу в порту призначення, видається тільки при оплаті клієнтом за рахунком Експедитора в повному обсязі.
б) при наземній доставці вантажу - погоджені платежі, що підлягають оплаті експедиторові, автомобільному та/або залізничному перевізнику, здійснюються протягом 3-х (трьох) календарних днів від дати доставки вантажу на митний термінал за місцем акредитації клієнта. Послуги банку за перерахування коштів оплачує клієнт.
в) при перевезенні вантажу авіасполученням - платежі за послуги з перевезення вантажу та супутні витрати, пов`язані за таким перевезенням (в т.ч. вантажно-розвантажувальні роботи, агентські, портові збори), здійснюються протягом 3-х (трьох) календарних днів від дати доставки вантажу на митний термінал за місцем акредитації клієнта. Послуги банку за перерахування коштів оплачує клієнт.
Відповідно до пункту 5.1.4. договору розрахунки проводяться на підставі виставлених/виданих Експедитором рахунків. При цьому, якщо у експедитора втрачається можливість контролювати вантаж, який знаходиться у нього в процесі транспортування / експедируванні, як забезпечення виконання клієнтом своїх фінансових зобов`язань, клієнт оплачує послуги експедитора протягом трьох календарних днів з моменту виставлення / видання рахунку, і експедитор надає послуги тільки після повного отримання експедитором від клієнта оплати всіх належних сум і витрат по вже наданим послуг експедитора, а також після повної передоплати послуг з доставки такого вантажу клієнту, вантажоодержувачу.
Відповідно до пункту 5.2.1. договору платою експедиторові вважаються кошти, оплачені клієнтом експедиторові за належне виконання договору транспортного експедирування. У плату експедиторові не включаються його витрати на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання даного договору, на оплату зборів (обов`язкових платежів), які платяться при виконанні даного договору.
Відповідно до пункту 6.3.4. договору у випадку несвоєчасного здійснення клієнтом оплати по виставленим рахункам експедитора, клієнт сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми, яка підлягає сплаті за кожний день та за весь час такого прострочення до дати повного погашення заборгованості. Строк позовної давності при виконання сторонами своїх грошових зобов`язань, а також при нарахуванні та/або стягненні штрафних санкцій (штрафу, пені) встановлюється в три роки. 
Відповідно до пункту 8.1. договору термін дії договору встановлюється з моменту підписання обома сторонами до кінця календарного року. При відсутності пропозицій про розірвання цього договору за 20 днів до кінця року, такий договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік.
Відповідно до пункту 8.7. договору усі зміни, доповнення та додатки до цього договору дійсні у випадку, якщо вони оформлені в письмовій формі, підписані повноваженими представниками обох сторін, та є його невід`ємною частиною. Виключення становлять заявки на перевезення, які надаються в електронній формі.
Відповідно до пункту 8.11. договору сторони погодилися використовувати у своїх господарських операціях, у рамках договору, електронні документи, а саме рахунки, акти виконаних робіт, акти звірки, тощо, які було створено, погоджено та передано в електронному вигляді з електронно-цифровим підписом в системі електронного документообігу. Сторони домовилися використовувати для обміну, юридично значущими первинними документами в електронному вигляді, спеціальне програмне забезпечення М.E.Doc (https://medoc.uа).
На виконання умов договору відповідачем було надано, а позивачем прийнято до виконання Заявку №1 від 12.11.2025 на суму 6490,49 USD на транспортно-експедиторське обслуговування імпортного вантажу, згідно з коносаментом TORS00292614, адреса відвантаження м. Київ, Заявку № 2 від 02.02.2026 на суму 6805 USD на транспортно-експедиторське обслуговування імпортного вантажу, згідно з коносаментом HLCUTOR251223430.
На підтвердження здійснення транспортно-експедиторського обслуговування імпортного вантажу за Заявкою №1 від 12.11.2025 позивачем подано до суду домашній коносамент № TORS00292614, відповідно до якого одержувач вантажу Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна компанія "УКРНІХРОМ", порт призначення Гдиня, Польща лінійний коносамент № HLCUTOR251103494, трекінг контейнера BSIU9595550, відповідно до якого контейнер прибув до порту Гдиня 08.12.2025., міжнародну автомобільною товарно-транспортну накладну (CMR) № 2353 від 10.12.2025 р., відповідно до якої вантаж отримано 19.12.2025. 
На підтвердження здійснення транспортно-експедиторського обслуговування імпортного вантажу за Заявкою № 2 від 02.02.2026 позивачем подано до суду Коносамент № HLCUTOR251223430 від 23.12.2025, відповідно до якого одержувач вантажу Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна компанія "УКРНІХРОМ", порт призначення Гдиня, домашній коносамент № HLCUTOR251223430, лінійний коносамент № HLCUTOR251223430, трекінг контейнера CAAU9335895, відповідно до якого контейнер прибув до порту Гдиня 02.02.2026, міжнародну автомобільну товарно-транспортну накладну (CMR) № 5895 від 03.02.2026. 
Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛАМ УКРАЇНА ШИППІНГ І ТРАНСПОРТ" було виставлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна компанія "УКРНІХРОМ" Рахунок № 447LAM25-036I від 08.12.2025 на суму 118 162,87 грн., Рахунок № 450LAM25-036I від 29.12.2025 на суму 24 571, 75 грн., Рахунок № 468LAM25-039I від 02.02.2026 на суму 145 802,27 грн., Рахунок № 469LAM25-039I від 03.02.2026 на суму 122 437,94 грн., Рахунок № 470LAM25-039I від 09.02.2026 на суму 23 676,78 грн., на загальну суму 434 651,62 грн.
Між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛАМ УКРАЇНА ШИППІНГ І ТРАНСПОРТ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна компанія "УКРНІХРОМ" були складені, підписані електронним цифровим підписом та скріплені електронною печаткою Акти здачі-приймання робіт (надання послуг): № 447LAM25-036I від 08.12.2025 на суму 118 162,87 грн., № 450LAM25-036I від 29.12.2025 на суму 24 571, 75 грн., № 468LAM25-039I від 02.02.2026 на суму 145 802,27 грн., № 469LAM25-039I від 03.02.2026 на суму 122 437,94 грн., № 470LAM25-039I від 09.02.2026 на суму 23 676,78 грн на загальну суму 434 651, 62 грн. 
В матеріалах справи лист Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна компанія "УКРНІХРОМ" № 18/02-7 від 18.02.2026, щодо погашення заборгованості за договором №00000569 від 30.10.2025 яким повідомило, що за договором №00000569 від 30 жовтня 2025 року за їх підприємством обліковується заборгованість за наступними рахунками: Рахунок №447LАМ25-036I від 08.12.2025 р. на суму 118 162,87 грн з ПДВ, Рахунок №450LАМ25-036I від 29.12.2025 р. на суму 24 571,75 грн з ПДВ, Рахунок №468LАМ25-039I від 02.02.2026 р. на суму 145 803,27 грн з ПДВ, Рахунок №469LАМ25-039I від 03.02.2026 р. на суму 122 437,95 грн з ПДВ, Рахунок №470LАМ25-039I від 09.02.2026 р. на суму 23 676,78 грн з ПДВ.
Запевняли, що їх підприємство вживає всіх необхідних заходів для погашення вищезазначеної заборгованості та планує здійснити оплату в повному обсязі до 28 лютого 2026 року. 
13.03.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛАМ УКРАЇНА ШИППІНГ І ТРАНСПОРТ" звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна компанія "УКРНІХРОМ" із претензією № 1303-2 на погашення заборгованості 434 651, 62 грн., якою вимагало погашення заборгованості у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом 5 робочих днів з дня отримання цієї претензії, шляхом переказу грошової суми у розмірі 434 651, 62 гривень.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна компанія "УКРНІХРОМ" здійснило часткову оплату отриманих послуг на суму 94 050,80 грн., що підтверджується платіжними інструкціями: № 164 від 27.03.2026 від 24 571, 75 грн., № 170 від 27.03.2026 на суму 45 802, 27 грн., № 165 від 27.03.2026 на суму 23 676,78 грн., 
Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАМ УКРАЇНА ШИППІНГ І ТРАНСПОРТ" посилається на неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна компанія "УКРНІХРОМ" зобов`язань за договором транспортно-експедиторського обслуговування № 00000569 від 30.10.2025 року в частині повної та своєчасної оплати отриманих послуг, проти чого заперечує відповідач, що і є причиною виникнення спору. 
Предметом спору є стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу у розмірі 340 600,82 грн., пені у розмірі 25 928,43 грн., інфляційних втрати у розмірі 5 596,01 грн., 3% річних у розмірі 2 657,06 грн
Предметом доказування у даній справі є обставини укладання договору транспортно-експедиторського обслуговування № 00000569 від 30.10.2025, факт надання послуг з перевезення вантажу на підставі заявки на перевезення вантажу, строк оплати, наявність прострочення оплати, наявність підстав для нарахування пені, інфляційних втрат, 3 % річних.
Відповідно до статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.
Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). 
Відповідно до статті 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.
Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.
Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).
Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обов`язки експедитора виконуються перевізником.
Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до частини 1 статті 930 Цивільного кодексу України договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі.
Відповідно до статті 931 Цивільного кодексу України розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.
Статтею 50 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено, що договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі. Істотними умовами договору є: найменування та місцезнаходження сторін; найменування та кількість вантажу, його пакування; умови та термін перевезення; місце та час навантаження і розвантаження; вартість перевезення; інші умови, узгоджені сторонами.
Відповідно до статті 3 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" відносини в галузі транспортно-експедиторської діяльності регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, законами України "Про транспорт", "Про зовнішньоекономічну діяльність", "Про транзит вантажів", цим Законом, іншими законами, транспортними кодексами та статутами, а також іншими нормативно-правовими актами, що видаються відповідно до них.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" транспортно-експедиторська діяльність це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів.
Транспортно-експедиторська діяльність здійснюється суб`єктами господарювання різних форм власності, які для виконання доручень клієнтів чи відповідно до технологій роботи можуть мати: склади, різні види транспортних засобів, контейнери, виробничі приміщення тощо. Експедитори для виконання доручень клієнтів можуть укладати договори з перевізниками, портами, авіапідприємствами, судноплавними компаніями тощо, які є резидентами або нерезидентами України (стаття 4 Закону).
Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. 
Відповідно до пункту 5.1.3. договору клієнт оплачує:
а) при перевезенні вантажу морським сполученням в режимі імпорт - платежі, що підлягають оплаті за виконані послуги з перевезення вантажу морським транспортом та супутні витрати, пов`язані з таким перевезенням (навантаження та/або розвантаження вантажу, агентський та інші портові збори і т.п.), протягом 3-х (трьох) календарних днів від дати вивантаження вантажу з борту судна в порту призначення, до вивозу контейнера з порту. Послуги банку за перерахування коштів сплачує Клієнт.
а) при перевезенні вантажу морським сполученням в режимі експорт - платежі, що підлягають сплаті за послуги з перевезення вантажу морським транспортом і супутні витрати, пов`язані з таким перевезенням (завантаження та/або розвантаження вантажу, агентські, портові збори, інше), протягом 3-х (трьох) банківських днів з моменту надання рахунку. Рахунок надається у день відходу судна та шляхом використання електронної пошти зазначеної у договорі. Оригінал коносамента для отримання вантажу в порту призначення, видається тільки при оплаті клієнтом за рахунком Експедитора в повному обсязі.
б) при наземній доставці вантажу - погоджені платежі, що підлягають оплаті експедиторові, автомобільному та/або залізничному перевізнику, здійснюються протягом 3-х (трьох) календарних днів від дати доставки вантажу на митний термінал за місцем акредитації клієнта. Послуги банку за перерахування коштів оплачує клієнт.
в) при перевезенні вантажу авіасполученням - платежі за послуги з перевезення вантажу та супутні витрати, пов`язані за таким перевезенням (в т.ч. вантажно-розвантажувальні роботи, агентські, портові збори), здійснюються протягом 3-х (трьох) календарних днів від дати доставки вантажу на митний термінал за місцем акредитації клієнта. Послуги банку за перерахування коштів оплачує клієнт.
Відповідно до пункту 5.1.4. договору розрахунки проводяться на підставі виставлених/виданих Експедитором рахунків. При цьому, якщо у експедитора втрачається можливість контролювати вантаж, який знаходиться у нього в процесі транспортування / експедируванні, як забезпечення виконання клієнтом своїх фінансових зобов`язань, клієнт оплачує послуги експедитора протягом трьох календарних днів з моменту виставлення / видання рахунку, і експедитор надає послуги тільки після повного отримання експедитором від клієнта оплати всіх належних сум і витрат по вже наданим послуг експедитора, а також після повної передоплати послуг з доставки такого вантажу клієнту, вантажоодержувачу.
Матеріалами справи підтверджується, що Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛАМ УКРАЇНА ШИППІНГ І ТРАНСПОРТ" надані послуги з транспортно-експедиторського обслуговування на загальну суму 434 651, 62 грн., що підтверджується Актами здачі-приймання робіт (надання послуг): № 447LAM25-036I від 08.12.2025 на суму 118 162,87 грн., № 450LAM25-036I від 29.12.2025 на суму 24 571, 75 грн., № 468LAM25-039I від 02.02.2026 на суму 145 802,27 грн., № 469LAM25-039I від 03.02.2026 на суму 122 437,94 грн., № 470LAM25-039I від 09.02.2026 на суму 23 676,78 грн на загальну суму 434 651, 62 грн. 
На виконання умов договору, Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна компанія "УКРНІХРОМ" здійснило часткову оплату отриманих послуг на суму 94 050,80 грн., що підтверджується платіжними інструкціями: № 164 від 27.03.2026 від 24 571, 75 грн., № 170 від 27.03.2026 на суму 45 802, 27 грн., № 165 від 27.03.2026 на суму 23 676,78 грн.
Позивач просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 340 600,82 грн.
Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна компанія "УКРНІХРОМ" на підтвердження сплати суми основного боргу у розмірі 340 600,82 грн., були надані до суду платіжні інструкції: № 200 від 10.04.2026 на суму 100 000,00 грн., № 224 від 24.04.2026 на суму 122 437,95 грн., № 238 від 01.05.2026 на суму 118 162,87 грн.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Оскільки відповідачем було сплачено суму боргу у розмірі 340 600,82 грн, після звернення позивача до суду з цією позовною заявою, згідно платіжних інструкцій № 200 від 10.04.2026 на суму 100 000,00 грн., № 224 від 24.04.2026 на суму 122 437,95 грн., № 238 від 01.05.2026 на суму 118 162,87 грн., господарський суд вбачає підстави для закриття провадження у справі в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором транспортно-експедиторського обслуговування № 00000569 від 30.10.2025 року за надані послуги у розмірі 340 600,82 грн на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.
Згідно з статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до пункту 6.3.4. договору у випадку несвоєчасного здійснення клієнтом оплати по виставленим рахункам експедитора, клієнт сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми, яка підлягає сплаті за кожний день та за весь час такого прострочення до дати повного погашення заборгованості. Строк позовної давності при виконання сторонами своїх грошових зобов`язань, а також при нарахуванні та/або стягненні штрафних санкцій (штрафу, пені) встановлюється в три роки. 
Позивачем нараховані та заявлені до стягнення з відповідача 5 596,01 грн. інфляційних втрат за загальний період 12.12.2025 по 06.04.2026, 3% річних у розмірі 2 657,06 грн., за загальний період з 12.12.2025 по 06.04.2026, пеня у розмірі 25 928,43 грн., загальний період з 12.12.2025 по 06.04.2026.
Відповідач незгоди щодо арифметичної правильності розрахунку не висловив, вимоги в частині інфляційних втрат та 3 % річних визнав.
Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна компанія "УКРНІХРОМ" просить суд зменшити на 80 % (вісімдесят відсотків, тобто, до 5 185,69 грн.) розмір нарахованих штрафних санкцій. 
Відповідач зазначає, що станом на час подання відзиву на позовну заяву вся основна заборгованість погашена, що підтверджується платіжними інструкціями.
Відповідач зазначає, що станом на теперішній час відповідач, як підприємство, знаходиться у скрутному фінансовому становищі у зв`язку з безпековою ситуація (постійні обстріли окупантами цивільної і виробничої інфраструктури), труднощами із електропостачання та повітряними тривогами, дорогами та тривалою логістикою товару, брак обігових коштів через майже повне припинення кредитування бізнесу в Україні. З огляду на це, у відповідача значно скоротились замовлення на виготовлення та поставку відповідного товару. Враховуючи вказані обставини, стягнення з відповідача штрафних санкцій у загальному розмірі 25 928,43 грн. за прострочення виконання зобов`язань по договору є занадто суворою відповідальністю. Відповідач, також, зазначає, що в матеріалах справи немає жодного доказу, який би підтверджував, що відповідне прострочення будь-яким чином вплинуло на діяльність позивача, а саме відповідні події завдали йому збитків чи спричинило інші негативні наслідки.
Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАМ УКРАЇНА ШИППІНГ І ТРАНСПОРТ" зазначає, що несвоєчасне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань мало для позивача реальні негативні наслідки у господарській діяльності, оскільки діяльність позивача у сфері транспортно-експедиторського обслуговування передбачає необхідність своєчасного проведення розрахунків із перевізниками, морськими лініями, портовими операторами та іншими контрагентами незалежно від виконання відповідачем власних платіжних зобов`язань. Прострочення виконання відповідачем договірних зобов`язань фактично призвело до додаткового фінансового навантаження на позивача, необхідності залучення власних коштів для забезпечення належного виконання договірних та фінансових зобов`язань перед іншими учасниками господарських правовідносин, а також безпосередньо вплинуло на господарську діяльність позивача.
На думку позивача відповідачем не надано суду жодного належного доказу критичного фінансового стану підприємства; наявності виняткових обставин, об`єктивної неможливості своєчасного виконання грошових зобов`язань або очевидної неспівмірності заявленої позивачем пені наслідкам допущеного порушення.
Відповідач зазначає, що твердження позивача про реальні збитки є декларативними та недоведеними, що не дозволяє встановити співмірність між пенею та наслідками порушення. Відповідач посилається на свою добросовісну поведінку у зв`язку з тим, що відповідач надав гарантійний лист з визнанням заборгованості та зобов`язанням погасити її, що є прямим доказом відсутності умислу на ухилення від оплати, заборгованість погашена добровільно, а не примусово в рамках виконавчого провадження, відповідач у відзиві визнав обґрунтованість вимог щодо 3% річних, інфляційних витрат та судового збору, що також свідчить про добросовісну процесуальну поведінку.
Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 зробила наступні висновки. 
Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.
Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.
Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання; незначності прострочення виконання; наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки винної особи тощо.
Разом з тим, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши подані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
Водночас, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) та засадах господарського судочинства, визначених статтею 2 Господарського процесуального кодексу України.
Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.
Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.
Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.
Згідно із частиною 3 статті 13 Цивільного кодексу України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України одними із загальних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.
Крім того, господарський суд вважає за необхідне наголосити на тому, що відповідно до частини 3 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
При цьому, у рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 зазначено, що поняття "охоронюваний законом інтерес" у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зокрема, з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.
Суд виходить із того, що у принципі добросовісності, а саме: при реалізації прав і повноважень, закладений принцип неприпустимості зловживання правом, згідно з якими здійснення прав та свобод однієї особи не повинне порушувати права та свободи інших осіб. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право.
Сторони є вільними у виборі контрагента, у визначенні умов договору, тощо, що відповідає нормам закону. Добросовісність, розумність та справедливість є засадами зобов`язальних правовідносин і зміст даних принципів полягає у тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу; поєднання створення норм, спрямованих на забезпечення реалізації цивільного права з дотриманням прав і інтересів інших осіб. В свою чергу, добросовісність є внутрішнім критерієм, в той час як справедливість і розумність - зовнішнім або об`єктивним, і зазначені принципи у сукупності є оціночними категоріями цивільного права.
Суд враховує і те, що цивільне законодавство не дає визначення даних принципів, віддаючи це на розсуд сторін зобов`язання, тобто укладаючи угоду сторони повинні керуватись внутрішнім критерієм - добросовісністю по відношенню до контрагента (вчиняти дії таким чином, щоб при цьому не завдавалася шкода, неможливість укладення зобов`язання на засадах обману, насильства, зловживання довірою, дотримуватись правової поведінки суб`єктів зобов`язання, вчиняти всі залежні від сторони зобов`язання дії щодо належного виконання зобов`язання та непорушення прав інших осіб), і виходити з зовнішнього критерію - справедливості та розумності, що виражається в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню, тобто кожна сторона у виконанні цивільно-правових зобов`язань повинна дотримуватись такої поведінки по відношенню до своїх прав і обов`язків, яка б виключала необ`єктивні (неупереджені, несправедливі) дії сторін зобов`язання стосовно одна одної.
Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.
Отже, цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності. Наявність у кредитора можливості стягувати з боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 913/89/18, від 04.12.2018 у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі № 904/5830/18.
Згідно з частиною 1 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").
Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.
Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити майновий стан сторін, співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, а також чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.
При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
Суд відзначає, що вказане питання вирішується судом з урахуванням приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
При цьому, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.
Аналогічний висновок щодо можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд, викладений також у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18, від 22.04.2019 у справі № 925/1549/17, від 30.05.2019 у справі № 916/2268/18, від 04.06.2019 у справі № 904/3551/18.
В аспекті права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд звертає увагу на наступні обставини та вважає за необхідне використати надане національним законодавством України право суду на зменшення розміру штрафних санкцій.
Суд об`єктивно оцінивши даний випадок, надаючи оцінку всім обставинам справи в їх сукупності, враховуючи інтереси обох сторін, виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, дотримуючись балансу інтересів сторін, дійшов до висновку про наявність підстав для зменшення розміру пені на 30% та стягнення пені у розмірі 18 149,90 грн.
Суд об`єктивно оцінивши даний випадок, приймає до уваги причини неналежного виконання зобов`язання відповідачем, надаючи оцінку всім обставинам справи в їх сукупності, враховуючи інтереси обох сторін, виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи дотримання балансу інтересів сторін, суд зазначає про неможливість зменшення розміру пені більше, ніж на 30%. Порушення строків оплати мало місце і відповідач не навів обґрунтування наявності обставин, які б суттєво перешкоджали здійснити своєчасну оплату у визначений договором строк. При цьому господарський суд враховує, що відповідачем повністю здійснено оплату заборгованості. 
Суд зазначає про неможливість подальшого зменшення розміру пені. Порушення вимог договору щодо своєчасної поставки товару мало місце. За таких обставин подальше зменшення пені може привести до втрати неустойкою засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання. 
Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 76-79 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи викладене господарський суд дійшов до висновку про те, що є правомірними та підлягають задоволенню позовні вимоги у розмірі 26 402,97 грн (18 149,90 грн пені + 3 % в розмірі 2 657,06 грн + інфляційне збільшення на суму 5 596,01 грн).
Згідно частини 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.
Таким чином, судовий збір у сумі 4 087,20 грн. (пропорційно частині позовних вимог щодо якої підлягає закриттю провадження у справі) підлягає поверненню особі, яка сплатила з Державного бюджету України.
Відповідно до частини 1 статті 130 Господарського процесуального кодексу України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (частина 3 статті 7 Закону України "Про судовий збір").
Згідно з частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
Враховуючи, що заява про визнання позовних вимог в частині 3% річних та інфляційних втрат (в розмірі 8 253,07 грн.) подана відповідачем до початку розгляду справи по суті (раніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі), відповідно до статей 129, 130 Господарського процесуального кодексу України, статті 7 Закону України "Про судовий збір" з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 49,52 грн. судового збору; судовий збір у сумі 49,52 грн. підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету на підставі ухвали господарського суду (пропорційно розміру визнаних позовних вимог) на підставі частини 3 статті 7 Закону України "Про судовий збір" на підставі ухвали господарського суду. 
Таким чином, позивачу підлягає поверненню з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 4 136,72 грн. (4 087,20 грн. на підставі пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" + 49,52 грн. на підставі частини 3 статті 7 Закону України "Про судовий збір"). 
Враховуючи, що на час ухвалення рішення особа, яка сплатила судовий збір не подала відповідної заяви, господарський суд не вирішує питання про повернення сплаченого судового збору.
Водночас, господарський суд зауважує, що особа, яка сплатила судовий збір не позбавлена права звернутися із відповідним клопотанням після прийняття ухвалення рішення у справі.
В позовній заяві позивачем поданий попередній розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та планує понести у зв`язку із розглядом справи, в тому числі й витрати на правничу допомогу у розмірі 39 438,00 грн., позивач заявив про намір подати докази, що підтверджують розмір витрат на професійну правничу допомогу, після ухвалення рішення суду. Зазначені докази будуть подані у строк, передбачений процесуальним законом, а саме протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення суду. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд врахувати заявлену вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та вирішити питання про їх розподіл після подання відповідних доказів. Тому розподіл витрат на правничу допомогу під час ухвалення рішення не здійснюється, що є підставою для звернення із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі. 
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання позову покладаються на відповідача. При розподілі сум судового збору суд враховує, що судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача без урахування зменшення цих сум.
Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 231, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Закрити провадження у справі №904/1952/26 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна компанія "УКРНІХРОМ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАМ УКРАЇНА ШИППІНГ І ТРАНСПОРТ" 340 600,82 грн., основного боргу.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАМ УКРАЇНА ШИППІНГ І ТРАНСПОРТ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна компанія "УКРНІХРОМ" про стягнення 34 181,50 грн, задовольнити частково. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна компанія "УКРНІХРОМ" (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, проспект Лесі Українки, 40Б; ідентифікаційний код 40668306) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАМ УКРАЇНА ШИППІНГ І ТРАНСПОРТ" (65014, місто Одеса, вулиця Маразліївська, будинок 1/20 офіс 409-410, ідентифікаційний код 42312129) 2 657,06 грн 3% річних, 5 596,01 грн інфляційних втрат, 18 149,90 грн пені, 360,65 грн витрат по сплаті судового збору.
В решті позовних вимог відмовити. 
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Повне рішення складено 11.06.2026

Суддя Ю.А. Бажанова