Справа №364/1069/25

Провадження № 2/638/4616/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2026 року        м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі
головуючого судді Гребенюка В.В., 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- 

В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося до Володарського районного суду Київської області.

Позов обґрунтовано тим, що 25.02.2025 ОСОБА_1 уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» кредитний договір № 25.02.2025-100000012, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит на споживчі потреби у розмірі 4500,00 грн. 

Відповідач належним чином умови кредитного договору не виконав, що призвело до утворення заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 14310 грн., з яких заборгованість по кредиту становить 4500 грн., заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 6615 грн., заборгованість за комісією 315,00 грн., додаткова комісія за обслуговування кредитної заборгованності 630.00 грн., неустойка 2250,00 грн., які разом з судовим збором ТОВ «Споживчий центр» просило стягнути з відповідача.

Ухвалою Володасрького районного суду Київської області від 27 листопада 2025 року матеріали цивільної справи були передано до Шевченківського районного суду м. Харкова, за підсудністю.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2025 року було відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, також було встановлено строки для реалізації права сторін на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. 

У встановлений в ухвалі строк від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, відповідач правом подання відзову на позовну заяву не скористався.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

25.02.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 25.02.2025-100002686 (далі за текстом - Кредитний договір). Укладення даного договору, як вказано у позові, відбулося акцептуванням (прийняттям) відповідачем оферти (пропозиції) позивача на укладення кредитного договору. Документи підписано з боку позивача електронним підписом, а відповідачем - шляхом підписання одноразовим ідентифікатором Е114.

Згідно Кредитного договору одноразовий ідентифікатор направлено на телефонний номер: НОМЕР_1 .

Відповідно до умов Кредитного договору позивач мав надати 25.02.2025 відповідачу кредит на споживчі цілі у розмірі 4500,00 грн. строком на 189 днів до 01.09.2025, на рахунок до електронного платіжного засобу: НОМЕР_2, а відповідач мав повернути суму кредиту та сплатити відсотки за стандартною фіксованою ставкою - 1% за день користування кредитними коштами протягом 5 чергових періодів, в наступних періодах погоджено застосування ставки економ - 0,5% за день. Також, передбачено сплату комісії за надання кредиту у розмірі 7% від суми останнього, що складає 315,00 грн. Крім того, погоджено уплату комісії по 7% від суми кредиту за обслуговування кредиту у двох періодах згідно графіку платежів. За кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання встановлено неустойку у 67,50 грн. (п.п. 1-4, 6-9, 17 Заявки, п.п. 3.1 - 3.3, 4.1 Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта)) .

Електронний кредитний договір, згідно умов п. 2.2 Пропозиції про укладення кредитного договору складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови: дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), розміщена на вебсайті Кредитодавця у загальному доступі, а також у особистому кабінеті позичальника на вебсайті Кредитодавця (пп. 2.2.1.); заявка, сформована на сайті Кредитодавця після ідентифікації Позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення Кредитодавцем (пп. 2.2.2.); відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті Кредитодавця, та підписана Позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого Позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті (пп. 2.2.3).

У графіку платежів визначено періоди, дати і суми платежів (загальний розмір чергового платежк, платежу з процентів, комісії). (п. 14 Заявки, п. 14 Відповіді позичальника про прийняття пропозиції).

У відповідності до інформації отриманої з центрального вузла системи BankID відповідача було ідентифіковано даною системою, в т.ч. визначено належність відповідачу телефонного номеру: НОМЕР_1 .

До позову додано квитанцію Ipay.ua № 663031513 згідно якої 25.02.2025 здійснено виплату за кредитним договором № 25.02.2025-100000012 у сумі 4500,00 грн. на картку НОМЕР_2 .

На підтвердження наявності заборгованості позивачем також надано довідку-розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором №25.02.2025-100000012. Довідкою констатовано заборгованість у розмірі: 4500 грн. основног боргу; 6615 грн. борг за процентами; 315,00 грн. борг за комісією, 630,00 грн. додаткова комісія за обслуговування кредитної заборгованності,неустойка 2250,00 грн. Всього заборгованість складає: 14310,00 грн. Період нарахування відсотків: з 25.02.2025 по 01.09.2025. При цьому дана довідка-розрахунок про стан заборгованності за кредитним договором визначає лише суми заборгованості без наведення математичних дій та ставок відсотків, що були використані при розрахунку, яких погоджено дві. В той же час, сума відсотків відповідає загальному їх розміру, визначеному у графіку платежів 6615,00 грн. (945 х 5 + 472,5 х 4). Нарахована комісія також відповідає погодженим сумам у графіку платежів.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частинами другою і треттьою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Договір позики, за правилами частини другої статті 1046 ЦК України, є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Законом України «Про споживче кредитування» у пункті 1-1 статті 1 визначено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Споживчий кредит визначено п. 11 названого закону, як грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, що затверджений Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України введений воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та діє наразі.
Встановлення комісії не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Але, як виснував Верховний суд в постанові від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17 є оспорюваною умовою.
Відповідачем під час розгляду справи не оспорювалися положення кредитного договору про встановлення комісії з у відповідності до ч. 3 ст. 215 ЦК України за положеннями якої якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). 

У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник, на підставі п. 18 Розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України, звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України.) Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частинами 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В даній справі суд виходить з того, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню (висновок Верховного суду, викладений в постанові від 12 квітня 2023 року у справі № 569/15311/21).

Враховуючи встановлені обставини слід дійти висновку, що позивачем з достатньою вірогідністю доведено укладення кредитного договору з відповідачем, отримання останнім кредиту та наявність заборгованості.

Таким чином, з відповідача підлягає стагненню заборгованість у розмірі 12060,00 грн. з яких 4500,00 грн. - тіло кредиту, 6615,00 грн. - відсотки, 945,00 грн. - комісії.

Неустойка підлягає списанню у відповідності до п 18 Розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України, а тому для її стягнення підстави відсутні.

Як передбачено ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Звертаючись з позовом до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40грн., з яких підлягають стягненню на користь останнього з відповідача 2041,60 грн. (84,28 % від розміру позовних вимог).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 141, 264-265, 273-274, 279, 354-355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:
Позовні вимоги задовільнити часково. 

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором 12060,00 грн. (дванадцять тисяч шістдесят грн.) з яких 4500,00 грн. - тіло кредиту, 6615,00 грн. - відсотки, 945,00 грн. - комісії.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір в сумі 2041,60 грн. (дві тисячі сорок одна грн. 60 коп.).

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З текстом даного судового рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Повний судове рішення складено в день його ухвалення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», ел. пошта: info@sgroshi.com, тел.: 380630731405, адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133А, ЄДРПОУ 37356833.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 

Суддя           В. В. Гребенюк