Справа №639/1016/26
Провадження №2/639/1079/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року 
Новобаварський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого – судді Рубіжного С.О., 
секретар судового засідання – Чубенко О.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про визнання припиненими зобов`язання за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

До Новобаварського районного суду міста Харкова звернулась позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Москаленко І.Б., до відповідача Акціонерного товариства «Сенс Банк» про визнання припиненими зобов`язання за кредитним договором № 631127532 від 12.03.2019 року, укладеним між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Альфа Банк» (на даний час - Акціонерне товариство «Сенс Банк»).
В обгрунтовування позову зазначає, що 12.03.2019 року між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Альфа Банк», яке з 30.11.2022 року змінило назву на Акціонерне товариство «Сенс Банк», було підписано оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631127532, акцепт пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (далі – кредитний договір). 
06.01.2025 року АТ «Сенс банк» звернулося до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 179 531,02 грн..
Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 березня 2025 року по справі № 639/226/25 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором № 631127532 від 12.03.2019 року у розмірі 142 162 грн. 75 коп., з яких: 110492 грн. 04 коп. – заборгованість за тілом кредиту; 31670 грн. 71 коп. – заборгованість за відсотками та судовий збір у розмірі 1918 грн. 30 коп. Відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 34093 грн. 20 коп. та за відсотками у розмірі 3275 грн. 07 коп. 
Постановою Харківського апеляційного суду від 16 вересня 2025 року по справі № 639/226/25 рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 березня 2025 року скасовано. Позовні вимоги АТ «Сенс Банк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором № 631127532 від 12.03.2019 року у розмірі 23 035 грн. 92 коп. (сума неповернутих кредитних коштів) та судовий збір у розмірі 3 167 грн. 04 коп. 
Судом апеляційної інстанції встановлено наступне: - сума використаних кредитних коштів складала 131 321,70 грн., при цьому відповідно до розрахунку банка та виписки по рахунку відповідачкою було внесено коштів на рахунок для повернення кредиту 108 285,78 грн., таким чином, сума неповернутих кредитних коштів становить 23 035,92 грн. (131 321,70 -108 285,78); - відповідач неодноразово вносила кошти у рахунок погашення кредитної заборгованості, однак сплачені нею кошти розподілялись банком не лише на погашення основного боргу, а й на погашення процентів та комісій, розмір яких сторонами не узгоджено, тобто не спрямовувались на погашення тіла кредиту, у зв`язку з чим заборгованість зростала; - банком неправомірно нараховувалися проценти та комісії, тому всі суми, що сплачувалися відповідачем в межах погашення заборгованості, мають бути зараховані на погашення тіла кредиту. Рішення суду апеляційної інстанції сторонами не оскаржувалось. 
Встановлена судом заборгованість за кредитним договором в розмірі 23 035,92 грн. та судовий збір у розмірі 3 167,04 грн. були сплачені ОСОБА_1 26 вересня 2025 року. 
01.10.2025 року позивач звернулася до Голови правління АТ «Сенс Банк» з проханням закрити кредитний договір № 631127532 від 12.03.2019 року у зв`язку зі сплатою коштів, стягнутих судовим рішенням. 
Листом від 07.10.2025 року за № 45828-33.4-б/б відповідач повідомив, що він не погоджується з тим, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Отже банк здійснює нарахування процентів, за кредитним договором наявна заборгованість, кредитне зобов`язання не виконане, вимога про закриття договору задоволенню не підлягає. 
12.12.2025 року позивач звернулася до Національного банку України зі скаргою на неправомірні дії відповідача. 
Листом від 12.01.2026 року Національний банк України повідомив, що до його функцій не відноситься питання щодо виконання рішення суду та надання правової оцінки діям юридичних осіб при здійсненні заходів з метою стягнення заборгованості у межах договірних відносин.
Вказана позовна заява містить відомості про те, що документ сформовано в системі «Електронний суд».
Представник позивача Москаленко І.Б., в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за ії відсутності та позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ст. 128 ЦПК України у судове засідання не з`явився в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, у зв`язку з чим на підставі ухвали Новобаварського районного суду міста Харкова від 13.05.2026 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та її представника, дійшов до наступного висновку. 
У постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року в справі№ 320/4938/15-ц, зазначено, що преюдиційні факти- це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили.
Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішення у такій справі правовідносини.
Суб`єктивними межами є те, що у двох справах беруть участь одні й ті самі особи чи їх правонаступники, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням суду.
Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішення; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті самі особи, які брали участь у попередній справі, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Відповідно до частини п`ятої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Постановою Харківського апеляційного суду від 16 вересня 2025 року у справі № 639/226/25 за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, скасовано рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 березня 2025 року. Позовні вимоги Акціонерного товариства «Сенс Банк» - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором № 631127532 від 12.03.2019 станом на 12.03.2024 у розмірі 23035 грн 92 коп та судовий збір у розмірі 3167 грн 04 коп.
Постановою суду апеляційної інстанції встановлено, що 12.03.2019 ОСОБА_1 підписала заяву (акцепт) № 248.631127532.111; 227.631127532 про прийняття пропозиції укласти договір страхування з ПрАТ «СК «Альфа Страхування» за умовами якого страховий тариф на місяць становить: за договором добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби – 0,71%; добровільного страхування від нещасних випадків – 0,28% (а.с.91).
12.03.2019 ОСОБА_1 підписаний паспорт споживчого кредиту АТ «Альфа-Банк», який містить основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки тощо. Інформація, наведена у паспорту споживчого кредиту, зберігає чинність до 11.04.2019.
Згідно даних банківської виписки за договором № 631127532 від 12.03.2019 по рахунку НОМЕР_1 ОСОБА_1 за період з 12.03.2019 по 12.03.2024 банк встановив кредитний ліміт 83250,00 грн, в подальшому кредитний ліміт банк збільшував, останній раз 13.07.2022 до 99989,06 грн. Відповідач активно користувалась кредитною карткою World Debit Mastercard, розраховувалася в терміналах, приймала перекази, поповнювала рахунок, частково погашала заборгованість, що підтверджує факт укладення між сторонами кредитного договору. Вбачається, що за цим договором всього витрат – 374051,65 грн, всього надходжень – 108305,78 грн, поточна сума заборгованості на кінцеву дату виписки – 179531,02 грн ..
12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», який є правонаступником усіх прав і зобов`язань АТ «Альфа Банк», що підтверджується даними витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Витягом з державного реєстру банків .
Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 12.03.2024 становить 179531,02 грн, з яких: 105922,08 грн – прострочене тіло кредиту, 33529,93 грн – відсотки за користування кредитом, 38663,16 грн – тіло кредиту, 1415,85 грн – відсотки за прострочене тіло кредиту .
14.03.2024 банк надіслав відповідачу вимогу про усунення порушень протягом 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги банку, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги № 631127531 від 12.03.2024, що підтверджується копією цієї вимоги, копією опису вкладення та копією списку № 1 згрупованих поштових відправлень ( ОСОБА_1 під № 362).
На підтвердження факту надання кредиту та користування кредитними коштами відповідачем, банком до позовної заяви долучено виписку по рахунку за кредитною карткою ОСОБА_1 за період з 12.03.2019 року по 12.03.2024 року, з якої вбачається, що встановлений ліміт кредиту становить 99989,06 грн, тоді як згідно тієї ж виписки по рахунку кредитний ліміт встановлено у розмірі 83250,00 грн, разом з цим, матеріали справи не містять відомостей про збільшення кредитного ліміту (а.с. 9, 36).
Згідно даних виписки по рахунку відповідач отримала 83250,00 грн, важливо зауважити, що банк на регулярній основі сам збільшував кредитний ліміт, що призвело до збільшення комісії та відсотків за користування карткою.
Разом з тим, строк кредитування дорівнює строку дії кредитної картки, яка була видана відповідачу 12.03.2019 року та має строк дії три роки з моменту випуску.
А строк дії кредитного договору встановлюється з дня надання кредиту та діє до повного погашення кредиту.
Матеріали справи не містять доказів, що кредитна картка перевипускалася та нова кредитна картка була отримана відповідачем, тому нарахування відсотків за користування кредитним коштами з дати закінчення строку дії кредитної картки є безпідставним (12.02.2022 року).
Також, як вбачається з виписки, відповідач неодноразово вносила кошти у рахунок погашення кредитної заборгованості, однак сплачені нею кошти розподілялись банком не лише на погашення основного боргу, а й на погашення процентів та комісій, розмір яких сторонами не узгоджено, тобто не спрямовувались на погашення тіла кредиту, у зв`язку з чим заборгованість зростала.
А отже всі суми, що сплачувалися відповідачем в межах погашення заборгованості за анкетою-заявою від 12.03.2019 року, мають бути зараховані на погашення тіла кредиту.
Так, сума використаних кредитних коштів складає 131 321,70 грн, при цьому відповідно до розрахунку банка та виписки по рахунку відповідачкою було внесено коштів на рахунок для повернення кредиту 108 285,78 грн. Таким чином, сума неповернутих кредитних коштів становить 23 035,92 грн.
Таким чином, судом апеляційної інстанції визначено суму боргу за кредитним договором в межах строку дії договору, безпідставність нарахування відсотків за користування кредитним коштами з дати закінчення строку дії договору 12.03.2022 року.
Встановлена судом заборгованість за кредитним договором в розмірі 23 035,92 грн. та судовий збір у розмірі 3 167,04 грн. були сплачені ОСОБА_1 26 вересня 2025 року, що підтверджується квитанціями до платіжних інструкцій № 1-128к та №1-130к з призначеннями платежів «погашення боргу по рішенню Харківського апеляційного суду від 16 вересня 2025 року у справі № 639/226/25 дог. № 631127532 ОСОБА_1 » з відмітками Банку про здійснення операцій (а.с.12,13)
01.10.2025 року позивач звернулася до Голови правління АТ «Сенс Банк» з проханням закрити кредитний договір № 631127532 від 12.03.2019 року у зв`язку зі сплатою коштів, стягнутих судовим рішенням. Листом від 07.10.2025 року за № 45828-33.4-б/б відповідач повідомив, що він не погоджується з тим, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Отже банк здійснює нарахування процентів, за кредитним договором наявна заборгованість, кредитне зобов`язання не виконане, вимога про закриття договору задоволенню не підлягає. 
12.12.2025 року позивач звернулася до Національного банку України зі скаргою на неправомірні дії відповідача. Листом від 12.01.2026 року Національний банк України повідомив, що до його функцій не відноситься питання щодо виконання рішення суду та надання правової оцінки діям юридичних осіб при здійсненні заходів з метою стягнення заборгованості у межах договірних відносин.
З наданої банківської виписки по кредитному договору № 631127532 від 12.03.2019 станом на 17.12.2025 значиться заборгованість в розмірі 252 442, 73 грн., з якої також вбачається, що після ухвалення рішення у справі, продовжуються нараховуватися відсотки на заборгованість.
Частиною 1 статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За змістом частини 2 статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 5 квітня 2023 року в справі №910/4518/16 зазначила, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).
Зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку.
Тобто, позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.
Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.
За таких обставин, надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.
Про неправомірність нарахування процентів поза межами строку кредитного договору чи пред`явлення досудової вимоги в порядку частини 2 статті 1050 ЦК України, зазначалося і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 та інших чисельних рішеннях Верховного Суду.
Звертаючись до суду, позивачка зазначила, що не дивлячись на рішення суду та стягнуту заборгованість, що свідчить про виконання нею умов договорів, банк продовжує нараховувати їй проценти за договорами.
Відповідно до статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року в справі № 310/11024/15-ц зазначено, що способи захисту цивільного права чи інтересу - це дії, спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу.
Такі способи мають бути доступними й ефективними.
Одним зі способів захисту, який передбачений ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання права.
Зобов`язання містить дві нерозривно поєднані складові - обов`язок боржника вчинити дію або утриматись від її вчинення та право кредитора вимагати виконання цього від боржника.
Виходячи з наведеного, способами захисту інтересу особи у правовій визначеності при виконанні договірних зобов`язань можуть бути: 1) визнання права позивача; 2) визнання відсутнім (припиненим) обов`язку позивача; 3) визнання відсутнім (припиненим) права вимоги відповідача.
Схожі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 жовтня 2022 року в справі №910/14224/20 зазначено, що вимога про визнання припиненим всіх зобов`язань за договором є ефективним способом захисту інтересів, якщо відповідач своїми діями створив правову невизначеність.
Перерахувавши банку заборгованість за кредитним договором на виконання рішення суду ОСОБА_1 виконала у повному обсязі зобов`язання за кредитним договором№ 631127532 від 12.03.2019, яке відповідно до статті 599 ЦК України є припиненим у зв`язку з виконанням, проведеним належним чином.
Враховуючи, що при розгляді справи № 639/226/25, судом встановлено строк дії договору, зокрема строк кредитування, в межах якого виникла заборгованість, після ухвалення рішення суду визначення банком іншої заборгованості за кредитним договором, ніж тієї, що встановлена в судовому рішенні та подальше нарахування відсотків за користування кредитом після закінчення строку договору та ухвалення рішення суду, суперечить законодавству, суд в силу встановлених обставин та вимог законодавства вважає, що позовні вимоги про визнання припиненими зобов`язання підлягають задоволенню.
Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При подачі позову. Підлягав сплаті судовий збір в розмірі 1064,96 грн. ( розмір прож.мінімуму для працездатних осіб 3328 грн. х 0,4) та застосовується коефіцієнт 0,8 в силу ч.3 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір»
Враховуючи, що позивач, як споживач послуг звільнена від сплати судового збору, суд відповідно до ст.. 141 ЦПК України, стягує з відповідача судовий збір в сумі 1064,96 грн грн. на користь держави.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 4, 5, 13, 76-81, 128, 141, 166, 223, 247, 256, 263-265, 274-279, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати припиненими зобов`язання за кредитним договором № 631127532 від 12.03.2019 року, укладеним між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Альфа Банк» - змінено найменування на Акціонерне товариство «Сенс Банк».
Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь держави судовий збір у розмірі 1064 (одну тисячу шістдесят чотири) гривні 96 (дев`яносто шість) копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Найменування сторін:
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; 
Відповідач Акціонерне товариство «Сенс Банк», код ЄДРПОУ 23494714, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Васильківська, б. 100.
Повний текст рішення складено 13.05.2026.

Суддя С.О. Рубіжний