СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2026 року м. Харків Справа № 922/257/26 

Східний апеляційний господарський суд у складі: 
головуючого, суддя-доповідач судді	Попков Д.О.  Стойка О.В., Істоміна О.А.	
розглянувши у письмовому провадженні апеляційні скарги (об`єднані у провадження 860 Х/3)	 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", м. Київ 2) Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш дім-83", м. Харків	
на рішення господарського суду 	 Харківської області 	
ухвалене 	06.04.2026	
у справі 	№922/257/26 (суддя Трофімов І.В.) 	
за позовом 	Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", м. Київ	
до 	Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш дім-83", м. Харків	
про 	стягнення 157 456,70 грн.	

В С Т А Н О В И В:

І.Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції:
1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (далі - Позивач) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш дім-83" (далі - Відповідач) з вимогами про стягнення заборгованість у сумі 157 456,70 грн за Договором постачання природного газу від 27.09.2024 №8785-ОСББ (24)-19, з яких:
- основний борг у сумі 94 971,97 грн;
- пеня у сумі 47 101,50 грн;
- три проценти річних у сумі 5147,82 грн;
- інфляційні втрати у сумі 10 235,41 грн.
Також Позивач просив стягнути з Відповідача судові витрати.
2. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/257/26 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.
3. Рішенням Господарського суду Харківської області від 06.04.2026 у справі №922/257/26 позов задоволено частково та стягнуто з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш дім-83" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" основний борг у сумі 94 971,97 грн та 1605,86 грн судового збору. У задоволенні решти позову відмовлено.
4. Означене рішення суду обґрунтоване тим, що оплату за переданий газ Відповідач своєчасно не здійснив та не виконав зобов`язання у визначений строк, чим порушив умови господарського зобов`язання.
Станом на дату розгляду справи Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів повного та належного виконання грошових зобов`язань за Договором.
Отже, врахувавши фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 94 971,97 грн за договором №8785-ОСББ (24)-19 від 27.09.2024.
4.1. Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309 (зі змінами), Харківська міська територіальна громада віднесена до території можливих бойових дій.
Встановлена Кабінетом Міністрів України заборона нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги, поширюється на об`єднання співвласників багатоквартирного будинку як юридичну особу, що створена та діє виключно в інтересах фізичних осіб - власників квартир та приміщень у житловому будинку.
Судом встановлено, що Позивачем здійснено нарахування Відповідачу до стягнення пеню, три проценти річних та інфляційних втрат за період дії воєнного стану, що не узгоджується з положеннями названих нормативно-правових актів.
Отже, вимоги Позивача про стягнення пені в сумі 47 101,50 грн, трьох процентів річних у сумі 5147,82 грн, інфляційних втрат у сумі 10 235,41 грн є неправомірними, порушують права співвласників як побутових споживачів житлово-комунальних послуг, а тому задоволенню не підлягають.

ІІ. Короткий зміст вимог та узагальнених доводів апеляційних скарг:
5. Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", м. Київ (далі – Скаржник 1) частково не погодившись з ухваленим рішенням Господарського суду Харківської області від 06.04.2026 у справі №922/257/26, звернулось з апеляційної скаргою, якою просило скасувати вказане рішення у частині, якою відмовлено у задоволенні позову ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» щодо стягнення: пені в розмірі 47 101,50грн., 3% річних в розмірі 5 147,82 грн. та інфляційних втрат у розмірі 10 235,41 грн та прийняти нове рішення в цій частині, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити в повному обсязі.
Також Скаржник просив судові витрати зі сплати судового збору за подання позивної заяви до суду першої інстанції в розмірі 1056,54 грн. та за подання апеляційної скарги в розмірі 3 993,60 грн. покласти на Відповідача.
6. Підставами для задоволення апеляційних вимог Скаржник 1 зазначив:
6.1. Суд першої інстанції неправильно здійснив тлумачення абз. 1 п. 1 Постанови №206 і в результаті відносини «щодо несвоєчасних розрахунків ОСББ за поставлений газ за договором постачання газу з ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» ототожнив з відносинами «за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором)».
Фактично суд першої інстанції ототожнив товар (постачання газу, код УКТ ЗЕД 2711 21 00 00) і послуги (житлово-комунальні послуги, код ДКПП 65200000-5), які мають різну економічну та правову природу.
Укладений між сторонами Договір не належить до договору, за яким Відповідачу надаються житлово-комунальні послуги в розумінні приписів наведеного Закону, оскільки такий договір не є індивідуальним, який укладається між співвласником багатоквартирного та виконавцем відповідної комунальної послуги. Слід врахувати, що положення ч. 2 ст. 625 ЦК України мають вищу юридичну силу, ніж підзаконні нормативно-правові акти (Постанова №206).
6.2. Суд першої інстанції не застосував, хоча повинен був застосувати, у рішенні п. 34, п. 37 ч. 1 ст.1, абзц. 2 ст. 2 Закону України «Про ринок природного газу», дійшов до неправильних висновків, що виходячи з визначених термінів, об`єднання співвласників багатоквартирного будинку є населенням, тобто юридичною особою, що об`єднує споживачів власників жилих та нежилих приміщень у будинку, застосовуючи аналогію закону.
За договором постачання природного газу здійснюється постачання природного газу (товару), і не надаються житлово-комунальні послуги.
У цьому випадку Позивач не надавав, а Відповідач не отримував житлово- комунальні послуги за спірним Договором про постачання природного газу, оскільки зазначений договір регулює правовідносини між сторонами, в результаті яких позивач як постачальник поставляє споживачеві природний газ (тобто, товар) для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, з огляду на що підстави для застосування до спірних правовідносин положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та абз. 1 п. 1 Постанови №206 відсутні.
6.3. Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді трьох процентів річних та інфляційних втрат не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.
7. Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш дім-83", м. Харків (далі – Скаржник 2), не погодившись з ухваленим рішенням Господарського суду Харківської області від 06.04.2026 у справі №922/257/26, звернулось з апеляційної скаргою, якою просило скасувати вказане рішення в частині задоволення позовних вимог Позивача, та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, а також стягнути з Позивача понесені судові витрати.
8. Підставами для задоволення апеляційних вимог Скаржник 2 зазначив таке:
8.1. Станом на день подачі позову (станом на 28.01.2026 року) основна сума боргу за договором постачання природного газу від 27.09.2024 року за № 8785-ОСББ(24)-19 становила – 94 971 грн. 97 коп.
16.02.2026 року було сплачено – 29 850 грн. 00 коп.
03.03.2026 року було сплачено – 24 971 грн. 97 коп.
30.03.2026 року було сплачено - 30 000 грн. 00 коп.
Таким чином, станом на день ухвалення оскаржуваного рішення (станом на 06 квітня 2026 року) залишок боргу становив лише 10 150 грн. 00 коп., який Відповідач погасив 22 квітня 2026 року.
На сьогоднішній час основний борг Відповідача перед Позивачем за договором постачання природного газу від 27.09.2024 року за № 8785-ОСББ(24)-19 є відсутнім.
В підтвердження сплати заборгованості Скаржник 2 надає виписку по особовому рахунку відповідача з ПАТ АБ «Укргазбанк».
Ураховуючи вищенаведене, якщо рішення господарського суду Харківської області від 06.04.2026 у справі № 922/257/26 в частині стягнення основного боргу в розмірі 94 971 грн. 97 коп. залишити в силі, може в подальшому статися ситуація подвійного стягнення, що є неприпустимим.
8.2. Також, Відповідач повідомляє суд, що у зв`язку з розглядом справи №922/257/26 в суді апеляційної інстанції, планує понести судові витрати, а саме витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн.

ІІІ. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:
9. Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Наш дім – 83» подано відзив, за змістом якого Відповідач проти задоволення апеляційної скарги Позивача заперечує та просить судове рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог - залишити без змін, посилаючись на таке.
9.1. Посилання Позивача на те, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, а саме: ч. 2 ст. 625 ЦК України, п. 34, п. 37 ч. 1 ст. 1, абз. 2 ст. 2 Закону України «Про ринок природного газу», абз. 1 п. 1 Постанови КМУ від 05.03.2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» не заслуговують на увагу, так як Позивач трактує норми чинного законодавства України на власний розсуд.
Позивач на власний розсуд трактує і Закон України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», зазначаючи, що Відповідач не є населенням в розумінні даного Закону.
9.2. Діяльність ОСББ «Наш дім - 83» спрямована на створення і підтримання необхідних матеріально-технічних умов його функціонування, а, відтак, така діяльність є господарчим забезпеченням діяльності негосподарюючого суб`єкта, а не комерційною діяльністю з метою отримання прибутку (правовий висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 29.09.2021 у справі № 910/15687/20, від 02.05.2018 у справі № 910/11650/17 та у постанові Верховного Суду України від 01.04.2015 у справі № 916/2197/13).
9.3. Оскільки Позивачем нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних здійснено за періоди, які охоплюються проміжком часу в період дії воєнного стану, введеного з 24.02.2022 в Україні Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, та враховуючи положення Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану", приписи якої забороняє нарахування та стягнення з населення (які є мешканцями ОСББ «Наш дім - 83») неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення суми пені, 3% річних та інфляційних втрат задоволенню не підлягають.
9.4. Відповідач повідомив суд, що у зв`язку з розглядом апеляційної скарги Позивача планує понести судові витрати, а саме витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн.
10. Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", м. Київ подано відзив, за змістом якого Позивач проти задоволення апеляційної скарги Відповідача заперечує та просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСББ «НАШ ДІМ-83», а оскаржуване в частині задоволення позову - залишити без змін, а також відмови у задоволенні заявлених до стягнення Відповідачем витрат на правничу допомогу, посилаючись на таке.
10.1. Позивач надає до Суду апеляційної інстанції оновлений розрахунок суми основного боргу, де зафіксовано заборгованість – 0,00 грн. Суд не збирає докази самостійно, а оцінює ті, що надані сторонами. Якщо відповідач лише заявляє про сплату боргу, але не надає документів, суд вважає борг не сплаченим. Тобто, обов`язок доказувати погашення заборгованості лежить на Відповідачу.
У свою чергу, Відповідач не надав доказів як погашення заборгованості після відкриття провадження у цій справі, так і доказів того, що суд не повідомляв його про розгляд справи.
Таким чином, Рішення Господарського суду Харківської області від 06.04.2026 у справі №922/257/26 винесено у відповідності з наявними доказами в матеріалах справи, а тому є законним і обґрунтованим.
10.2. Щодо заперечення витрат на правову допомогу на суму 7000 грн., перелік видів правової допомоги хоча і є невичерпним, однак виокремлення різних видів робіт, які поглинають або виключають чи дублюють одну і ту саму роботу і мають як наслідок аналогічні результати і при цьому має місце зазначення адвокатом надміру затраченого часу на такі роботи, вважається згідно з судовою практикою протиправним та вчиненим на шкоду іншій стороні.
З огляду на спірні правовідносини, беручи до уваги обсяг наданих послуг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для вирішення спору, та з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи, є всі правові підстави для відмови у заявлених до стягнення Відповідачем витрат на правничу допомогу.

IV. Щодо процедури апеляційного провадження:
11. У відповідності до вимог ст.32 та ч.1 ст.260 Господарського процесуального кодексу України за протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.04.2026 головуючим (суддею-доповідачем) з розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", м. Київ (номер провадження 860 Х/З) визначено суддю Попкова Д.О., тоді як іншими членами судової колегії є Стойка О.В., Істоміна О.А.
12. Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.04.2026 відкрито апеляційне провадження у справі №922/257/26 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", м. Київ на рішення Господарського суду Харківської області від 06.04.2026 та призначено розгляд апеляційної скарги в порядку письмового провадження, про що поінформовано учасників справи шляхом надсилання копії цієї ухвали.
13. У відповідності до вимог ст.32 та ч.1 ст.260 Господарського процесуального кодексу України за протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 28.04.2026 головуючим (суддею-доповідачем) з розгляду апеляційної скарги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш дім-83", м. Харків (номер провадження 970 Х/З) визначено суддю Попкова Д.О., тоді як іншими членами судової колегії є Стойка О.В., Істоміна О.А.
14. 29.04.2026 від Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш дім-83", м. Харків надійшла заява про долучення до матеріалів справи № 922/257/26 підписаного сторонами (позивачем і відповідачем) Акт звіряння розрахунків за договором № 8785- ОСББ(24)-19, як доказ відсутності заборгованості Відповідача перед Позивачем по зазначеному договору.
15. Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.05.2026 відкрито апеляційне провадження у справі №922/257/26 за апеляційною скаргою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш дім-83", м. Харків (номер провадження 970 Х/3) на рішення Господарського суду Харківської області від 06.04.2026, об`єднавши її до спільного розгляду з апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", м. Київ (номер провадження 860 Х/3) та призначено розгляд апеляційної скарги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш дім-83", м. Харків на рішення Господарського суду Харківської області від 06.04.2026 у справі №922/257/26 в порядку письмового провадження, про що поінформовано учасників справи шляхом надсилання копії цієї ухвали.
16. 05.05.2026 (документ сформований 04.05.2026) від Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш дім-83", м. Харків надійшла заява, за змістом якої останній просить стягнути з позивача, ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» на користь відповідача, ОСББ «Наш дім – 83», 7 000 (сім тисяч) грн. 00 коп. на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
17. Враховуючи викладене в п.п.11-13,15 цієї постанови, та відсутність визначених ст.ст.38, 39 Господарського процесуального кодексу України підстав для відводу/самовідводу члені судової колегії, сформована судова колегія Східного апеляційного господарського суду у складі Попков Д.О. (головуючий, суддя-доповідач), Стойка О.В. та Істоміна О.А. відповідає вимогам «суду, створеним відповідно до закону» у розумінні п.1 ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р.
18. Згідно із вимогами ст.269 Господарського процесуального кодексу України справа переглядається за наявними в ній доказами, і суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, якщо під час розгляду не буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

V. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:
19. Як вбачається з наявних матеріалів справи та встановлено місцевим судом, 27.09.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Наш дім-83" укладено договір №8785-ОСББ (24)-19 постачання природного газу (далі – Договір, а.с.16-22).
19.1. Умовами пп. 2.2.1 п. 2.2 договору передбачено, що:
Обсяг I (фіксований) природного газу використовується Споживачем для потреб виробництва теплової енергії для надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води населенню та/або постачання теплової енергії як товарної продукції для зазначених потреб.
Обсяг III (фіксований) природного газу використовується Споживачем для виробництва теплової енергії для надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води бюджетним установам/організаціям та релігійним організаціям, закладам охорони здоров?я державної власності (казенні підприємства та/або державні установи тощо), закладам охорони здоров?я комунальної власності (комунальні некомерційні підприємства та/або комунальні установи, та/або спільні комунальні підприємства тощо), підприємствам, установам та організаціям, що перебувають в управлінні Державного управління справами, та/або постачання теплової енергії як товарної продукції для зазначених потреб.
Обсяг II природного газу використовується Споживачем для потреб, відмінних від тих, що покриваються за рахунок обсягів I (фіксований) та III (фіксований).
19.2. Відповідно до п. 3.5 Договору приймання-передача газу, переданого Позивачем Відповідачу у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання передачі природного газу.
19.3. Згідно з п. 4.1.1. ціна обсягів газу, визначених в пункті 2.1 цього Договору як Обсяг І (фіксований) за 1000 куб. м газу без ПДВ - 6183,33 грн, крім того ПДВ за ставкою 20% всього з ПДВ - 7420 грн.
19.4. Відповідно до пункту 5.1 Договору оплата за природний газ за розрахунковий період здійснюється Відповідачем виключно грошовими коштами в наступному порядку:
- 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу;
- остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання передачі природний газ здійснюється до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем в якому Відповідач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період.
19.5. Згідно з п. 7.1 договору за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавствам і цим договором.
19.6. У разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно п.5.1 та/або строків оплати за п. 8.4 цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (п. 7.2 договору).
20. На виконання умов Договору протягом жовтня-грудня 2024 року та січня-квітня 2025 року Позивач передав у власність Відповідача природний газ на загальну суму 319 147,97 грн:
- акт приймання-передачі природного газу від 31.10.2024, обсяг переданого газу: 0,13670 тис.м.куб, вартістю: 1036,72 грн (а.с.27); 
- акт приймання-передачі природного газу від 30.11.2024, обсяг переданого газу: 8,72014 тис.м.куб., вартістю: 66 132,55 грн (а.с.28); 
- акт приймання-передачі природного газу від 31.12.2024, обсяг переданого газу: 8,42610тис.м.куб., вартістю: 63 902,59 грн (а.с.29); 
- акт приймання-передачі природного газу від 31.01.2025, обсяг переданого газу: 7,84528тис.м.куб., вартістю: 63 410,23 грн (а.с.30); 
- акт приймання-передачі природного газу від 28.02.2025, обсяг переданого газу: 8,68692тис.м.куб., вартістю: 70 212,86грн (а.с.31); 
- акт приймання-передачі природного газу від 31.03.2025, обсяг переданого газу: 5,79909тис.м.куб., вартістю: 46 817,71грн (а.с.32); 
- акт приймання-передачі природного газу від 30.04.2025, обсяг переданого газу: 0,93798тис.м.куб., вартістю: 7581,31грн (а.с.33). 
Вказані акти приймання-передачі газу підписані обома сторона без зауважень.
21. Позивач вказує, що Відповідач розрахувався за поставку природного газу на суму 224 176 грн, разом з тим, борг на суму 94 971,97 грн залишився не оплаченим.
Вказані обставини, на думку Позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, що зумовило звернення з відповідним позовом.
22. Зважаючи на вказані обставини, спірні правовідносини були розглянуті місцевим судом в контексті приписів Цивільного кодексу України (далі – ЦК), Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" та Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

VІ. Оцінка апеляційного суду:
23. Суть апеляційного перегляду полягає у перевірці висновків місцевого господарського суду про часткове задоволення позовних вимог щодо стягнення з Відповідача основного боргу за Договором постачання природного газу від 27.09.2024 №8785-ОСББ (24)-19 та відмову у стягненні пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат крізь доводи Позивача про неправильне застосування судом першої інстанції положень постанови Кабінету Міністрів України №206 та помилкове ототожнення правовідносин з постачання природного газу з відносинами щодо надання житлово-комунальних послуг, а також крізь заперечення Відповідача щодо наявності підстав для стягнення основного боргу з огляду на його часткове, а в подальшому повне погашення після звернення Позивача до суду.
23.1. Доводи Позивача (Скаржник 1) можуть бути зведені до такого:
- суд першої інстанції неправильно витлумачив положення абз. 1 п. 1 постанови КМУ №206 та безпідставно ототожнив правовідносини щодо несвоєчасних розрахунків ОСББ за поставлений природний газ за договором постачання газу з правовідносинами щодо несвоєчасного та/або неповного внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Договір постачання природного газу регулює відносини щодо поставки природного газу як товару, а не надання житлово-комунальної послуги, у зв`язку з чим до спірних правовідносин не підлягають застосуванню положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та абзацу першого пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №206;
- суд першої інстанції не врахував положення п.п. 34, 37 ч.1. ст.1 1 та абз.2 ст. 2 Закону України «Про ринок природного газу» та дійшов помилкового висновку про віднесення ОСББ до категорії населення шляхом застосування аналогії закону;
- 3% річних та інфляційні втрати не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права кредитора та підлягають стягненню незалежно від вини боржника і незалежно від сплати ним неустойки.
23.2. Аргументи Відповідача (Скаржник 2) полягають у такому:
- після звернення Позивача до суду Відповідачем було здійснено часткове погашення заборгованості, а згодом погашено її повністю, у зв`язку з чим станом на час апеляційного перегляду основний борг за Договором постачання природного газу від 27.09.2024 №8785-ОСББ (24)-19 відсутній;
- залишення без змін рішення суду першої інстанції в частині стягнення основного боргу може призвести до подвійного стягнення однієї і тієї ж суми заборгованості, що є неприпустимим.
24. За змістом ст.ст.15,16 ЦК та ст.ст.4,5 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) можливість задоволення позовних вимог узалежнена від доведення позивачем (ст.ст. 13,74 ГПК) та встановлення на підставі наявних доказів судом такої сукупності обов`язкових умов: наявність та приналежність позивачеві захисту вказаного суб`єктивного права або легітимного інтересу (а); порушення (невизнання або оспорювання) такого права/інтересу визначеним відповідачем (б); належність та ефективність обраного способу судового захисту (в).
25. За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 ЦК. За приписами ч. 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.
У відповідності до ст. 509 ЦК в силу договору між суб`єктами господарювання один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
26. Відповідно до ч.ч. 1 - 3 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу", постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем, крім випадків, передбачених цим Законом. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.
27. Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 27.09.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Наш дім-83» укладено договір постачання природного газу №8785-ОСББ (24)-19.
Відповідно до пункту 2.2.1 Договору Обсяг І (фіксований) природного газу використовується Споживачем для потреб виробництва теплової енергії для надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води населенню та/або постачання теплової енергії як товарної продукції для зазначених потреб.
При цьому Обсяг ІІІ (фіксований) природного газу використовується для виробництва теплової енергії для надання послуг бюджетним установам, організаціям та іншим визначеним договором категоріям споживачів, а Обсяг ІІ природного газу використовується для потреб, відмінних від тих, що покриваються за рахунок Обсягу І (фіксований) та Обсягу ІІІ (фіксований).
27.1. З наявних у справі заявок (а.с.24 зворотна сторона) та актів приймання-передачі природного газу вбачається, що протягом жовтня 2024 року - квітня 2025 року постачання природного газу Відповідачу здійснювалося виключно за Обсягом І (фіксованим), тобто для виробництва теплової енергії та постачання гарячої води населенню.
Доказів використання поставленого природного газу за Обсягом ІІ або Обсягом ІІІ матеріали справи не містять.
27.2. Судом також встановлено, що Позивачем поставлено Відповідачу природний газ на загальну суму 319 147,97 грн, що підтверджується підписаними сторонами без зауважень актами приймання-передачі природного газу, тоді як Відповідачем здійснено оплату лише частини вартості поставленого природного газу, у зв`язку з чим станом на день звернення до суду утворилася заборгованість у розмірі 94 971,97 грн.
28. Наразі, матеріалами справи підтверджується і Відповідачем не спростовано факт порушення ним у розумінні ст.ст. 610, 612 ЦК грошового зобов`язання щодо своєчасної оплати поставленого природного газу, що за загальним правилом, визначеним статтями 611, 625 ЦК, передбачає можливість застосування наслідків у вигляді стягнення неустойки, трьох процентів річних та інфляційних втрат.
31. Разом з тим, специфіка суб`єктного складу спірних правовідносин та встановлені судом обставини щодо використання поставленого природного газу виключно для виробництва теплової енергії та постачання гарячої води населенню зумовлюють необхідність вирішення питання щодо застосування наслідків порушення грошового зобов`язання з урахуванням положень законодавства у сфері житлово-комунальних послуг та приписів постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206.
Колегія суддів відхиляє доводи Скаржника 1 про те, що договір постачання природного газу регулює виключно відносини щодо поставки природного газу як товару, а тому до спірних правовідносин не можуть застосовуватись положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та постанови Кабінету Міністрів України №206.
Сам по собі факт того, що за договором здійснюється постачання природного газу як товару, не виключає необхідності врахування мети його використання (чітко визначеного договором) та фактичного характеру правовідносин сторін.
Предметом спірних правовідносин є виконання грошового зобов`язання за договором постачання природного газу. Разом з тим, при вирішенні питання щодо нарахування та стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат суд не може залишити поза увагою встановлену матеріалами справи кінцеву мету використання поставленого природного газу, а саме його використання виключно для виробництва теплової енергії та постачання гарячої води населенню.
За таких обставин, незважаючи на договірну природу спірних правовідносин як відносин з постачання природного газу, при вирішенні питання про застосування наслідків порушення грошового зобов`язання підлягають врахуванню також положення законодавства у сфері житлово-комунальних послуг та приписи постанови КМУ від 05.03.2022 №206.
32. Судова колегія також відхиляє доводи Скаржника 1 про помилкове віднесення ОСББ до категорії населення шляхом застосування аналогії закону.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; колективний договір про надання комунальних послуг (далі - колективний договір) - договір про надання комунальних послуг, який укладається з виконавцем комунальних послуг за рішенням співвласників (на умовах, визначених у рішенні співвласників (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками; колективний споживач - юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги; споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач.
32.1. Так, Закон України "Про ринок природного газу" виокремлює серед суб`єктів ринку природного газу категорії побутового споживача та споживача:
1) побутовий споживач (відповідно до п. 23 ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону) - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність;
2) споживач (відповідно до п. 37 ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону) - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини.
32.2. Згідно із ч. 2 ст. 382 ЦК, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
32.3. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.
32.4. Частиною 1 ст. 385 ЦК передбачено, що власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків).
Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - це юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна (ст. 1 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку").
Статтями 4 та 6 вказаного Закону передбачено, що об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Об`єднання може бути створено лише власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (багатоквартирних будинках).
32.5. Управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління (ч. 1 ст. 12 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку").
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" співвласники зобов`язані разом з іншим забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна.
Згідно зі ст. 12 вказаного Закону витрати на управління багатоквартирним будинком включають, зокрема, витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна.
Отже, в розглядуваному випадку споживач Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш дім-83" в інтересах співвласників уклав договір з постачальником (позивачем) про постачання природного газу для забезпечення потреб співвласників багатоквартирного будинку.
32.6. Колегія суддів зазначає, що ОСББ має особливий статус, відмінний від інших юридичних осіб, оскільки створюється та функціонує як непідприємницьке товариство згідно з окремим Законом України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", має статус неприбутковості, та не є суб`єктом господарювання, не використовує природний газ для власних потреб.
ОСББ не є фізичною особою чи фізичною особою-підприємцем, а як юридична особа ОСББ не має свого власного споживання, Згідно норм чинного законодавства ОСББ сприяє отриманню співвласниками багатоквартирного будинку комунальних послуг, зокрема газу. Цей газ постачається у багатоквартирний будинок виключно задля функціонування спільного майна співвласників та для задоволення побутових (спільно-побутових) потреб співвласників.
Діяльність Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш дім-83" спрямована на створення і підтримання необхідних матеріально-технічних умов його функціонування, а, відтак, така діяльність є господарським забезпеченням діяльності не господарюючого суб`єкта, а не комерційною діяльністю з метою отримання прибутку.
Аналізуючи вказані норми, судова колегія зазначає, що ОСББ є колективним побутовим споживачем, тобто, юридичною особою, що об`єднує споживачів власників жилих та нежилих приміщень у будинку та діє в інтересах фізичних осіб - власників квартир, які використовують поставлений позивачем газ виключно для своїх побутових потреб (надані відповідачем послуги з опалення та постачання гарячої води населенню).
Подібна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 13.02.2024 у справі №922/1717/23.
33. Судова колегія зазначає, що мешканці багатоквартирного будинку не можуть бути поставлені у гірше правове становище та позбавлені гарантій, встановлених постановою Кабінету Міністрів України №206, виключно з тієї підстави, що отримання ними послуг з постачання теплової енергії та гарячої води технічно та юридично здійснюється через створене ними ОСББ як колективного споживача.
Інший підхід фактично призвів би до дискримінації співвласників багатоквартирних будинків, у яких споживання природного газу та забезпечення тепловою енергією організовано через ОСББ, порівняно з іншими побутовими споживачами, які отримують аналогічні житлово-комунальні послуги безпосередньо.
34. Колегія суддів погоджується з доводами Скаржника 1 про те, що 3% річних та інфляційні втрати, передбачені статтею 625 ЦК, за загальним правилом не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права кредитора.
Разом з тим зазначене не спростовує правильності висновків суду першої інстанції.
Постановою КМУ від 05.03.2022 №206 прямо встановлено заборону не лише щодо нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), але й щодо інфляційних нарахувань та процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.
Отже, правова природа процентів річних та інфляційних втрат як способу захисту цивільного права сама по собі не виключає застосування встановленої державою спеціальної заборони на їх нарахування та стягнення в умовах воєнного стану.
34.5. Оскільки у цьому випадку поставлений природний газ використовувався виключно для виробництва теплової енергії та постачання гарячої води населенню, а ОСББ у спірних правовідносинах виступає колективним споживачем в інтересах мешканців багатоквартирного будинку, нарахування та стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат фактично здійснювалося б за рахунок коштів мешканців будинку, що суперечить меті та змісту постанови Кабінету Міністрів України №206.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.
35. Щодо доводів Скаржника 2 про відсутність підстав для стягнення основного боргу у зв`язку з його частковим, а у подальшому повним погашенням після звернення Позивача до суду, колегія суддів зазначає таке.
35.1. Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції станом на момент його ухвалення.
Як вбачається з матеріалів справи, на момент звернення Позивача з позовом та на момент ухвалення Господарським судом Харківської області рішення від 06.04.2026 заборгованість Відповідача за поставлений природний газ у розмірі 94 971,97 грн існувала.
35.2. Платіжні документи від 16.02.2026, 03.03.2026 та 30.03.2026 існували на момент розгляду справи судом першої інстанції та ухвалення рішення від 06.04.2026, однак Скаржником 2 не наведено обставин та не надано доказів існування об`єктивних причин, які унеможливлювали їх подання місцевому господарському суду, у зв`язку з чим підстави для врахування зазначених доказів судом апеляційної інстанції відсутні. Наразі, з відомостей ДСС убачається, що Відповідачем було отримано у власному електронному кабінеті як позовну заяву (28.01.2026), так і ухвалу про відкриття провадження у справі (04.02.2026), а тому обставини необізнаності про розглядуваному справу певного представника за умов належного у розумінні ст.6 ГПК повідовлення про позовні вимоги та ініціацію провадження, не може братися до уваги.
За змістом ч.2 ст.42 ГПК неналежне здійснення Відповідчаем своїх процесуальних прав та не своєчасне надання ним доказів, строк подання яких регламентовано ч.3 ст.80 цього Кодексу, не може створювати привілеїв та піддавати сумніву висновки мівсцевого суду щодо фактичних спірних правовідносин, здійснених на підставі належної правової оцінки сформованих матеріалів справи, а тому відповідні платіжні документи за змістом ст.118 ГПК залишаються без розгляду судом.
35.3. Щодо платіжного документа від 22.04.2026 колегія суддів зазначає, що наведена обставина виникла вже після ухвалення Господарським судом Харківської області рішення у даній справі та може свідчити лише про добровільне погашення заборгованості після прийняття оскаржуваного судового рішення.
Подальше часткове та повне погашення заборгованості після ухвалення судового рішення не спростовує факту порушення Відповідачем договірних зобов`язань та саме по собі не свідчить про незаконність чи необґрунтованість рішення суду першої інстанції - доказ щодо обставини, якого і якої не існувало на момент ухвалення рішення, не може впливати на його законність і обгрунтованність переглядуваного рішення та враховуватися апеляційним судом.
35.4. Доводи Скаржника 2 про можливість подвійного стягнення колегія суддів відхиляє як передчасні, оскільки питання виконання судового рішення та врахування добровільно сплачених сум вирішуються на стадії виконання судового рішення у порядку ст.328 ГПК та не впливають на правильність висновків місцевого господарського суду щодо наявності у Відповідача заборгованості на момент ухвалення оскаржуваного рішення.
36. Таким чином, доводи обох апеляційних скарг не спростовують встановлених місцевим господарським судом обставин та не свідчать про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, а тому підстав для скасування або зміни рішення Господарського суду Харківської області від 06.04.2026 у справі №922/257/26 колегія суддів не вбачає.
Такий результат апеляційного перегляду згідно ст.129 зумовлює віднесення на Скаржників їх витрат, пов`язаних з апеляційним провадженням.
37. Своєю чергою, щодо заяви Відповідача про стягнення з Позивача витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 7000,00грн, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
На підтвердження понесення витрат ОСББ «Наш дім-83» подано договір про надання правничої допомоги від 09.04.2026, додаткову угоду №1 від 09.04.2026, акт наданих послуг від 04.05.2026, ордер адвоката та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.
37.1. Велика Палата Верховного Суду у п.п.97-146 постанови від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 зазначила, що практична реалізація принципу відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст.124 Господарського процесуального кодексу України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст.126 Господарського процесуального кодексу України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат (ст.129 Господарського процесуального кодексу України).
Разом з тим, чинне процесуальне законодавство також визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
37.2. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.126 Господарського процесуального кодексу України).
Водночас за змістом ч.4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
37.3. У разі недотримання вимог ч.4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
У розумінні положень ч.ч.5 та 6 ст.126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
37.4. Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, однак у ч.5 ст.129 Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
37.5. Зокрема, відповідно до ч.5 ст.129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
37.6. Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, також визначені положеннями ч.ч.6, 7 та 9 ст.129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч.4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч.ч.5 та 6 ст.126 Господарського процесуального кодексу України).
37.7. Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч.5-7 та 9 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись ч.ч.5-7 та 9 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Висновки, аналогічні відображеним вище, викладені в постанові ОП КГС ВС від 03.10.2019 у справі №922/445/19.
37.8. Колегія суддів враховує, що заявлені до компенсації витрати понесені Відповідачем у зв`язку із одночасним оскарженням рішення суду першої інстанції обома сторонами спору. При цьому власна апеляційна скарга ОСББ «Наш дім-83» залишена без задоволення, а тому витрати, пов`язані з її підготовкою та підтриманням, не можуть бути покладені на Позивача.
Крім того, розгляд справи здійснювався у порядку письмового провадження без виклику учасників справи, нові докази судом апеляційної інстанції не досліджувалися, а доводи апеляційної скарги Позивача зводилися до правової оцінки застосування постанови Кабінету Міністрів України №206 та не потребували вчинення значного обсягу процесуальних дій.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що заявником не доведено наявності підстав для покладення на ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» заявлених до компенсації витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн, у зв`язку з чим у задоволенні відповідної заяви слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.74, 76, 78, 129, 269, 270, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", м. Київ та Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш дім-83", м. Харків на рішення Господарського суду Харківської області від 06.04.2026 у справі №922/257/26 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Харківської області від 06.04.2026 у справі №922/257/26 залишити без змін.
3. Судові витрати, понесені кожним із скаржників у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, віднести на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", м. Київ та Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш дім-83", м. Харків (у тому числі і витрат на правничу допомогу) - за поданими ними апеляційними скаргами відповідно. 
4. Постанова набирає сили з дня її прийняття , але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту, з урахуванням порядку подання касаційної скарги, передбаченого п.17.5. Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 17.06.2026.

Головуючий суддя Д.О. Попков

Суддя О.В. Стойка 

Суддя О.А. Істоміна