30.04.2026
Справа № 701/210/26
Провадження № 2/696/389/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
30 квітня 2026 року м. Кам`янка
Кам`янський районний суд Черкаської області в складі:
головуючої судді – Ніколенко О.Є.,
за участю секретаря – Старущенко Н.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янка Черкаської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.
Обґрунтовуючи вимоги даного позову, позивач вказує на те, що 19.11.2020 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1260097, відповідно до умов якого видано кредит у сумі 10000 грн.
21.04.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та позивачем було укладено Договір факторингу №ККЛУ-21042021, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором № 1260097 перейшло до позивача.
Відповідач не виконав свої кредитні зобов`язання належним чином. Таким чином, станом на 21.04.2021 заборгованість відповідача за кредитним договором № 1260097 від 19.11.2020 становить 32800 грн., з яких: 10000 грн. заборгованість за кредитом; 22800 грн. заборгованість за відсотками. 
У зв`язку з цим позивач просить суд задовольнити даний позов та стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 1260097 від 19.11.2020 у розмірі 15823,08 грн., а також понесені позивачем судові витрати.
Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 24.03.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
07.04.2026 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказує на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. Свою позицію мотивує тим, що представник позивача не має повноважень для представництва позивача у суді, оскільки не надав належним чином оформленого ордера. Також зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази отримання новим кредитором прав вимоги, зокрема не надано доказів підтвердження сплати за договором факторингу, витяг з реєстру боржників не містить підписів і печаток сторін, реєстр прав вимоги не має достатніх даних про переданий обсяг та зміст прав. 
Крім того вказує, що долучений до матеріалів справи кредитний договір не містить його підпису як позичальника, таким чином неможливо однозначно ідентифікувати підписантів договору. Відповідач наголошує, що не підписував кредитний договір в тій редакції, що долучена до матеріалів справи. 
Щодо умов договору, які викладені власне у договорі, паспорті споживчого кредиту та на які посилається позивач у позовній заяві, зазначає, що відповідно до його умов кредит у розмірі 10000 грн надається на строк 30 днів, стандартна денна процентна ставка – 1,90 %. Відповідно до вказаних умов, розмір відсотків за договором за весь час кредитування становить 5700 грн (10000 грн*1,90%*30 днів), а тому заявлені позивачем проценти у розмірі 17100 грн (22800 грн – 5700 грн) є безпідставно нарахованими.
Щодо виконання первісним кредитором свої зобов`язань, вказує, що в матеріалах справи відсутні належні докази такого виконання, а саме первинні документи бухгалтерського обліку, належний розрахунок заборгованості від первісного кредитора та докази належності банківської картки, на яку були перераховані кошти саме відповідачу.
Щодо розподілу судових витрат, вказує, що позивачем не надано жодного доказу, що вказував би на те, що отриманий представником позивача гонорар стосується саме розгляду даної справи.
14.04.2026 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній вказує, що він здійснює представництво позивача на підставі Договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025, акту наданих послуг та детального опису наданих послуг до вказаного договору, а також ордера на представництво в судових органах України, що відповідно до усталеної практики Верховного Суду, дає право адвокату здійснювати представництво клієнта в будь-яких судах України.
Щодо переходу прав вимоги до позивача, вказує, що в матеріалах справи наявні платіжна інструкція за відступлення права вимоги та належним чином засвідчений витяг з реєстру боржників. Позивач позбавлений можливості надати цілий реєстр боржників до договору факторингу, оскільки такий містить інформацію, що є банківською таємницею, та не стосується конкретної справи.
Щодо укладення кредитного договору, зазначає наступне. Вказаний договір укладений відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію», підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. При цьому до матеріалів справи долучена довідка про ідентифікацію позичальника, в якій вказані усі персональні дані позичальника, що дають можливість однозначно ідентифікувати його.
Щодо строку кредитування та нарахування відсотків, вказує, що відповідно до умов договору, а саме п. 1.3, розділу 4, строк кредитування складає 30 днів та може бути продовжений. За користування кредитом нараховуються відсотки за правилами, визначеними у п. 1.4 договору, а саме 0,76 %/ знижена процентна ставка, та 1,90%/день стандартна процентна ставка. Таким чином, з 19.11.2020 по 18.12.2020 нарахування відсотків відбувалося за зниженою процентною ставкою, а подальше нарахування з 19.12.2020 по 19.03.2021 нараховувалися за стандартною процентною ставкою.
Щодо доказів виконання первісним кредитором умов договору, вказує, що ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» не є банківською установою, та відповідно до п.2.1 договору видача кредиту відбувається у безготівковій формі шляхом перерахування на поточний рахунок позичальника. Таким чином, первісний кредитор не може володіти доступом до первісних документів бухгалтерського обліку. Натомість, позивачем до матеріалів справи долучено повідомлення ТОВ «УПР», надавача платіжних послуг первісного кредитора, в якому зазначені реквізити електронного розрахункового документа. Крім того, позивачем з метою встановлення належності відповідачу банківської картки, на яку були перераховані кошти за кредитним договором, було подане відповідне клопотання про витребування доказів у АТ КБ «ПриватБанк», оскільки такі докази становлять банківську таємницю.
Щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, представником позивача надано разом з позовною заявою акт наданих послуг №1165 та детальний опис наданих послуг до акту №1165, в яких чітко зазначені дані ОСОБА_1 як відповідача. 
Позивач надав до суду клопотання про розгляд справи без участі його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір.
Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК).
Підставою даного позову є невиконання кредитних зобов`язань відповідачем, що пов`язані із отриманням ним кредитних коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку.
За змістом статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
В силу вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За приписами ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Судом встановлено, що 19.11.2020 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1260097, шляхом підписання відповідачем аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1260097 з додатками, відповідно до умов якого видано кредит у сумі 10000 грн. Строк дії договору становить 30 днів. Знижена процентна ставка 0,76 %/день, стандартна процентна ставка 1,90%/день. 
Для підписання договору, відповідачу було направлено одноразовий ідентифікатор К659, що підтверджується довідкою про ідентифікацію.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З урахуванням викладеного, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.
Відповідно до частини першої статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту) вказується особа, яка створила замовлення.
Вказані правові висновки щодо укладення договору в електронній формі викладені у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі №524/5556/19.
Враховуючи вищевикладені норми права та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт укладання кредитного договору №1260097 від 19.11.2020 та підписання його первісним кредитором шляхом відтворення засобами копіювання аналогу власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, та відповідачем шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Виконання первісним кредитором свого зобов`язання підтверджується довідкою ТОВ «УПР» від 07.01.2026 та витребуваною в АТ КБ «ПриватБанк» інформацією, відповідно до яких 19.11.2020 на картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 були перераховані кошти у розмірі 10000 грн.

21.04.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу №ККЛУ-21042021, відповідно до якого право вимоги за договором №1260097 від 19.11.2020 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал».
На підтвердження переходу прав вимоги, позивачем надано копії належним чином завірених Договору факторингу №ККЛУ-21042021 від 21.04.2021, витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №ККЛУ-21042021 від 21.04.2021, акту приймання передачі Реєстру боржників від 21.04.2021 до Договору факторингу №ККЛУ-21042021 від 21.04.2021, платіжної інструкції №29847 від 21.04.2021 із призначенням платежу «Плата за переуступку права вимоги зг. дог ФАКТОРИНГУ №ККЛУ-21042021 від 21.04.2021».
Отже, суд вважає доведеним факт відступлення прав вимоги первісним кредитором позивачу у розумінні ст. ст. 512-514 ЦК України, а твердження відповідача щодо відсутності у позивача прав вимоги – необґрунтованим та спростованим наявними в матеріалах справи доказами.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за процентами, слід зазначити наступне.
Так, відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1260097 від 19.11.2020, заборгованість відповідача за кредитним договором складає 32800 грн., з яких: 10000 грн. заборгованість за кредитом; 22800 грн. заборгованість за відсотками. З даного розрахунку вбачається, що проценти були нараховані за період з 19.11.2020 по 19.03.2021.
Відповідно до умов п.1.3 Договору, строк кредитування становить 30 днів. Дата повернення кредиту – 19.12.2020 – вказується у графіку платежів, що є Додатком №1 до договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах розділу 4 Договору.
При цьому, розділом 4 Договору передбачені умови його пролонгації, відповідно до яких пролонгація є правом позичальника. Продовження строку дії договору кредитором не передбачено.
Відповідно до п. 1.4.1 Договору, знижена процентна ставка - 0,76 %/день, яка застосовується протягом строку визначеного п. 1.3 Договору, якщо в цей строк або протягом трьох календарних днів після дати повернення кредиту позичальником буде повністю погашена кредитна заборгованість.
Відповідно до п. 1.4.2 Договору, стандартна процентна ставка - 1,90 %/день, яка застосовується протягом строку визначеного п. 1.3 Договору, якщо не виконано умов п.1.4.1 Договору.
Враховуючи викладене, суд погоджується із твердженням відповідача про безпідставне нарахування відсотків за користування кредитом з 19.12.2020, оскільки у первісного кредитора виникло право нарахування процентів за Договором тільки у межах строку його дії - до 18.12.2020.
Таких же висновків дійшов Верховний Суд у правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, де зазначив, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Згідно з розрахунком заборгованості, відповідачем на виконання умов договору не було здійснено жодної оплати.
Таким чином, відповідно до п.п. 1.3, 1.4.1, 1.4.2 Договору, нарахування відсотків за договором мало відбуватися протягом 30 днів з 19.11.2020 по 18.12.2020 з відсотковою ставкою 1,90 %/день, а сума нарахованих відсотків становити 5700 грн (10000 грн * 1,90%/день * 30 днів).
Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, та з відповідача на користь позивача необхідно стягнути за кредитним договором №1260097 від 19.11.2020 заборгованість у розмірі 15700 грн, що складається з 10000 грн заборгованості за тілом кредиту, 5700 грн заборгованості за відсотками.

Суд не бере до уваги твердження відповідача щодо відсутності в представника позивача повноважень для представництва, оскільки наявні в матеріалах справи Договір про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025, акт наданих послуг №1165 та детального опису наданих послуг до вказаного акту, а також ордера на представництво в судах загальної юрисдикції, цілком підтверджують повноваження адвоката на представництво позивача в суді, в розумінні ст. 62 ЦПК України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позивачем сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 2662,40 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, а також надано документи на підтвердження сплати витрат на правничу допомогу в розмірі 8000 грн.
Розмір витрат на професійну правничу допомогу, на думку суду, є розумним та співмірним складності справи.
Згідно вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати розподіляються між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на викладене, виходячи з принципу пропорційності відшкодування судових витрат до задоволених вимог (47,87%), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати : 1274,49 грн. - судовий збір, 3829,60 грн. - витрати на правничу допомогу.
Керуючись ст. ст. 11-13, 76-79, 81, 141, 223, 247, 263-265, 279, 280 ЦПК України, на підставі ст. ст. 207, 526, 610, 625, 626, 628, 634, 638, 1048-1050, 1054, 1055 ЦК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» суму заборгованості за Кредитним договором №1260097 від 19.11.2020 у розмірі 15700 (п`ятнадцять тисяч сімсот) грн, з яких: 10000 грн заборгованість за кредитом; 5700 грн заборгованість за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1274 (одна тисяча двісті сімдесят чотири) грн 49 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3829 (три тисячі вісімсот двадцять дев`ять) грн 60 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст судового рішення складено 30 квітня 2026 року.
Повне найменування сторін та їх місцезнаходження
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», юридична адреса: 79018, Львівська область, місто Львів, вулиця Смаль-Стоцького, будинок 1, корпус 28, код ЄДРПОУ 35234236.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Суддя О.Є. Ніколенко