Справа № 296/10800/25
2/296/666/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

11 травня 2026 року м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м.Житомира Петровська М.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, -
встановив:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» звернулось до Корольовського районного суду м. Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить:
- стягнути з відповідача, яким є ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь «ФК «Гелексі» заборгованість за договором позики у сумі 23 975,00 грн;
- стягнути з відповідача, яким є ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь «ФК «Гелексі» витрати зі сплати судового збору у сумі 2 423,00 грн;
- стягнути з відповідача, яким є ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь «ФК «Гелексі» витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5 000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 12.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» (23.06.2025 назву було змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Гелексі») та відповідачкою по справі ОСОБА_1 в порядку ст.12 Закону України "Про електронну комерцію", було укладено договір позики на умовах невідновлюваної кредитної лінії №236866, підписаний відповідачкою одноразовим ідентифікатором, відповідно до умов якого остання отримала грошові кошти у розмірі 5 000 грн та зобов`язався його повернути і сплатити проценти за користування кредитом. Оскільки відповідачка не повернула своєчасно товариству грошові кошти для погашення заборгованості за зобов`язанням, у неї виникла заборгованість, яка становить 23 975,00 грн та складається з наступного: 5 000,00 грн - заборгованість за позикою; 18 975,00 грн - заборгованість по процентам за користування позикою.
Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира Петровської М.В. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідачка ОСОБА_1 відзиву на позовну заяву не подавала. Ухвала про відкриття провадження у справі двічі направлялись на адресу відповідачки за зареєстрованим місцем її проживання, у відповідності до приписів ЦПК України, однак поштові відправлення повернулись на адресу суду не врученими, з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Також відповідачка повідомлялась про розгляд справи шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України.
Постановою Верховного Суду від 19 грудня 2022 року в справі № 910/1730/22 визначено, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена статтями 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.
Згідно ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 12.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» (далі - Позикодавець) та ОСОБА_1 (далі - Позичальник) було укладено договір позики №236866, підписаний відповідачкою у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», одноразовим ідентифікатором 347xfq8x.
Відповідно до п.1.1 розділу 1 договору, за Договором Позикодавець надає Позичальнику позику (надалі за текстом іменується – «позика» в усіх відмінках), а Позичальник зобов`язується повернути позику та грошову винагороду за користування позикою у відповідності до умов Договору, в національній грошовій одиниці України – гривні, в сумі та строк встановлений цим Договором.
Згідно п.1.2 розділу 1 договору позики, грошові кошти у позику за цим Договором надаються на умовах невідновлювальної кредитної лінії.
Грошові кошти у позику за цим Договором надаються окремими траншами. Загальний розмір всіх наданих за цім Договором траншів не може перевищувати розмір невідновлювальної кредитної лінії зазначений в п.1.9. цього Договору (п.1.3 розділу 1 договору позики).
Відповідно до п.1.5 розділу 1 договору позики передбачено, що сторони домовились, що за цим Договором Позикодавець надає, а Позичальник отримує перший транш (надалі Транш №1) на наступних умовах:
- сума позики - 5000,0 гривень (п.п.1.5.1);
- плата за користування позикою за Траншем №1 встановлюється у вигляді фіксованих процентів та складає 1,3% (одна ціла три десятих), в день від початкового розміру позики за Траншем №1 відповідно п.1.5.1. Договору (п.п.1.5.2);
- строк повернення позики за Траншем №1 (термін платежу): 27 серпня 2021 року (п.п.1.5.3);
- орієнтовна реальна річна процентна ставка позики за Траншем №1 для споживача на дату укладання Договору становить: 474,50% (п.п.1.5.4);
- орієнтовна загальна вартість позики за Траншем №1 для споживача на дату укладання Договору становить: 975,0 гривень (п.п.1.5.5);
- позика за Траншем №1 надається Позичальнику в сумі, що зазначена в пп.1.5.1. Договору в безготівковій формі (шляхом зарахування відповідної суми на банківський рахунок/банківську картку вказану Позичальником під час надання особистих даних Позичальника в Особистому кабінеті) (п.п.1.5.6);
- якщо Позичальник повертає позику за Траншем №1 в той самий день, що і день отримання позики Позичальник сплачує на користь Позикодавця компенсацію в розмірі 100,00 грн. (сто гривень 00 копійок). В цьому випадку вимоги пп.1.5.2. не застосовуються (п.п.1.5.7).
Згідно п.1.6 розділу 1 договору позики, нарахування процентів за Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою.
Плата за користування позикою за цим Договором встановлюється у вигляді процентів (надалі за текстом іменується – «процентна ставка за Договором» в усіх відмінках) та складає 3,0% в день від загального розміру невідновлювальної кредитної лінії відповідно п.1.9. Договору (п.1.7 розділу 1 договору позики).
Відповідно до графіку платежів (розділ 9 Договору) та таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором позики, позичальник в строк до 27.08.2021 повинен був сплатити грошові кошти у загальному розмірі 5 975,00 грн, що складається з суми позики 5 000,00 грн та процентів за користування кредитом 975,00 грн.
12.08.2021 ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором було підписано із позивачем паспорт позики.
Відповідно до листа від 01 вересня 2025 року, ТОВ «ФК «Елаєнс», повідомило, що перераховано грошові кошти в сумі 5 000,00 гривень згідно договору 236866, за реквізитами кредитної картки № НОМЕР_2 .
Згідно з наданим ТОВ «ФК «Гелексі» розрахунком, заборгованість відповідачки ОСОБА_1 перед позивачем за договором позики №236866 від 12.08.2021 за період з 12.08.2021 по 01.08.2025 становить 23 975,00 грн та складається з наступного: 18 975,00 грн - заборгованість по відсоткам; 5 000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту.
23.06.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» змінили назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Гелексі».
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.207 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ч.1 ст.13 Закону України “Про споживче кредитування”, договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію").
За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Отже, між сторонами по справі в даному випадку досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Положеннями статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що договір позики №236866 від 12 серпня 2021 року був укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Гелексі» та ОСОБА_1 з дотриманням вимог законодавства, підписаний відповідачкою, та при його укладенні погоджено всі істотні умови кредитування. При цьому, факт отримання ОСОБА_1 коштів підтверджується листом ТОВ «Фінансова компанія «Елаєнс» №236866 від 01.09.2025.
Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У відповідності до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.
Відповідно до статті 251 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.
Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч.1 ст.599 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як встановлено судом з договору позики №236866 від 12 серпня 2021 року, таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача, строк договору складає 15 календарних днів (з 12.08.2021 по 27.08.2021), фіксована процентна ставка - 1,3% в день.
Разом з тим, досліджений судом розрахунок заборгованості ТОВ «ФК «Гелексі» свідчить про те, що визначена позивачем до стягнення заборгованість по процентам в сумі 18 975,00 грн розрахована за період по 24.12.2021, який виходить за межі 15-денного строку кредитування.
Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому заявлена позивачем вимога в частині стягнення з відповідачки заборгованості по відсоткам за користування позикою в сумі 18 975,00 грн є безпідставною.
Враховуючи наведене, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Гелексі» підлягає стягненню заборгованість за договором позики за нарахованими у межах строку дії договору з 12.08.2021 по 27.08.2021 процентами у розмірі 975,00 грн, яка відповідає вказаній в розрахунку та розрахованій судом (5 000 грн х1,3% х 15 к.д.).
Доказів пролонгації строку кредитного договору, а також наявності в договорі відповідних умов пролонгації/автопролонгації, матеріали справи не містять.
Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Гелексі» 5 975,00 гривень заборгованості за кредитним договором, з яких 5 000 гривень - тіло кредиту, 975,00 гривень - проценти за користування кредитом.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 603,71 грн підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачки (5 975,00 грн/23 975,00 грн *2 422,40 грн).
Щодо витрат на професійну правничу допомогу.
На підтвердження понесених позивачем витрат на отримання правової допомоги були надані такі документи:
1) договір про надання правничої допомоги від 09.07.2025, укладений між адвокатом Рудзеєм Юрієм Володимировичем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Гелексі»;
2) довіреність від 09.07.2025;
3) Акт № 192 від 01.09.2025 наданих послуг правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги від 09.07.2025, згідно якого були надані такі послуги: 1) правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів клієнта – 1 000 грн (1 год.); 2) складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, позивач – 3 000 грн (3 год.); 3) формування додатків до позовної заяви (письмові докази) – 1 000 грн (1 год.). Всього 5 000 грн;
3) копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЖТ №001139.
Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Враховуючи наведені приписи, категорію справи, розгляд якої проведено в порядку спрощеного позовного провадження без фіксації судового/судових засідань за допомогою технічних засобів, обсягу наданих позивачем доказів, cуд вважає обгрунтованими та доказово підтвердженими, співмірними до виконаних адвокатом робіт (аналіз документів, складення позовної заяви) понесені товариством витрати на правничу допомогу в розмірі 2 500,00 грн, а тому такі підлягають стягненню з відповідачки.
Керуючись статтями 247, 258, 259, 263-265, 268, 352 ЦПК України, суд, -
ухвалив:
Цивільний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» (м. Київ, вул. В`ячеслава Липинського, буд. 10/1, код ЄДРПОУ 41229318) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за договором позики, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» заборгованість за договором позики №236866 від 12.08.2021 в розмірі 5 975,00 грн (п`ять тисяч дев`ятсот сімдесят п`ять гривень).
В решті позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» 603,71 грн (шістсот три грн 71 коп.) судових витрат по сплаті судового збору.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» витрати на правничу допомогу в розмірі 2 500 грн (дві тисячі п`ятсот гривень).
Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду складено 11.05.2026. 

Суддя М. В. Петровська