ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2026 р.	Справа № 440/6053/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Любчич Л.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,
за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.07.2025, головуючий суддя І інстанції: Г.В. Костенко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, по справі № 440/6053/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області   
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі – відповідач, ГУПФУ в Одеській області, апелянт), в якому просила суд:
- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період її роботи з 01.01.1999 по 31.12.2003, перерахувати пенсію з 24.07.2007;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , з врахуванням періоду страхового стажу з 01.01.1999 по 31.12.2003 із застосуванням показника середньомісячної заробітної плати за 2022-2024 роки, починаючи з 01.04.2025.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року по справі № 440/6053/25 позов ОСОБА_1 - задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Одеській області №916030194178 від 22.04.2025 про відмову у перерахунку пенсії.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період її роботи з 01.01.1999 по 31.12.2003 та здійснити перерахунок пенсії.
В інший частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Одеській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.
Відповідач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на неправильне застосуванням судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просив скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.07.2025 по справі № 440/6053/25 в частині задоволення позову та ухвалити в цій частині постанову, якою відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що обов`язок подання належних і достатніх документів для підтвердження стажу та заробітку покладається на заявника, тоді як орган Пенсійного фонду лише перевіряє подані документи на предмет їх відповідності, повноти та достовірності. Вказував, що довідка про заробітну плату за період з 01.01.1999 по 31.12.2003, надана позивачем разом із заявою про перерахунок пенсії, не була підтверджена первинними документами, а тому підстави для зарахування відповідного періоду до страхового стажу та здійснення перерахунку пенсії були відсутні.
Крім того, апелянт зазначав, що позивачка з 07.02.2007 отримує пенсію за віком, а із заявою звернулася саме про її перерахунок як особа, яка продовжувала працювати після призначення пенсії, а не про переведення на інший вид пенсії. У зв`язку з цим, на думку апелянта, відсутні правові підстави для застосування під час перерахунку показника середньої заробітної плати в Україні за 2022– 2024 роки, оскільки такий показник застосовується лише при первинному призначенні пенсії або переведенні з одного виду пенсії на інший. Також зауважив, що питання призначення, обчислення та перерахунку пенсії належать до виключної компетенції органів Пенсійного фонду, а тому суд не може підміняти собою відповідний орган. 
Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.
Відповідно до положень ч.1 ст. 308 , п.3 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі – КАС України) розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за наявними у ній доказами та в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які відповідач посилається в апеляційній скарзі, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлені наступні обставини, які не оспорені сторонами.
Позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV з 07.02.2007, що не заперечується сторонами.
15 квітня 2025 року позивач звернулась до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою про перерахунок пенсії, в якій просила здійснити перерахунок пенсії із застосуванням нового показника середньомісячної заробітної плати по Україні.
Вказану заяву за принципом екстериторіальності було розглянуто ГУ ПФУ в Одеській області, яке рішенням № 916030194178 від 22.04.2025 відмовило ОСОБА_1 у перерахунку пенсії згідно довідки про заробітну плату № 134 від 26.03.2025, яку надано Ліцеєм № 1 Полтавської міської ради за період з 01.01.1999 про 31.12.2003, оскільки довідку не підтверджено первинними документами та в перерахунку пенсії із застосуванням середньомісячної заробітної плати за 2022-2024 роки, оскільки відсутні підстави для перерахунку.
Вважаючи протиправним вказане рішення пенсійного органу, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішення пенсійного органу про відмову у перерахунку пенсії в частині незарахування до страхового стажу періоду роботи позивача з 01.01.1999 по 31.12.2003 є протиправним, оскільки, встановивши недоліки довідки про заробітну плату, відповідач не вжив заходів щодо перевірки відомостей, зазначених у ній, та не довів наявності обставин, які об`єктивно унеможливлювали таку перевірку. З огляду на це суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішення ГУ ПФУ в Одеській області №916030194178 від 22.04.2025 та зобов`язання відповідача зарахувати спірний період до страхового стажу і здійснити перерахунок пенсії.
Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позовних вимог у частині здійснення перерахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2022– 2024 роки, суд першої інстанції виходив з того, що позивач з 07.02.2007 отримує пенсію за віком, на інший вид пенсії не переводилася, а тому під час перерахунку пенсії підлягає застосуванню показник середньої заробітної плати, який враховувався під час її призначення або попереднього перерахунку, а не показник за три календарні роки, що передують зверненню.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України (рішення підлягає перегляду в частині задоволених позовних вимог), колегія суддів зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п. 6 ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян врегульовує Закон України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі – Закон №1058-IV).
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII " Про пенсійне забезпечення (в подальшому - Закон № 1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (в подальшому - Закон № 1058-ІV), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.
Згідно з положеннями статті 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Відповідно до частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно із частиною 2 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
За приписами частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ч.4 ст. 42 Закону № 1058-IV у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.
За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.
У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.
Якщо пенсіонер, який продовжував працювати, набув стажу, достатнього для обчислення пенсії відповідно до частини першої статті 28 цього Закону, за його заявою проводиться відповідний перерахунок пенсії незалежно від того, скільки часу минуло після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.
Органи Пенсійного фонду щороку з 1 квітня без додаткового звернення особи проводять перерахунок пенсії тим особам, які на 1 березня року, в якому здійснюється перерахунок, набули право на проведення перерахунку, передбаченого абзацами першим - третім цієї частини, на найбільш вигідних умовах. Порядок такого перерахунку пенсії встановлюється правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Обчислення страхового стажу, який дає право на перерахунок пенсії відповідно до цієї статті, здійснюється не раніше дня, що настає за днем, по який обчислено страховий стаж під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.
Дія цієї частини не поширюється на пенсіонерів, яким призначено пенсію за вислугу років на умовах, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення", та які не досягли віку, встановленого статтею 26 цього Закону.
Відповідно до частини 1 статті 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).
Перелік документів, що додаються до заяви про призначення, перерахунок та поновлення виплати пенсії визначений розділом 2 Порядку № 22-1.
Відповідно до абзаців першого та другого підпункту 3 пункту 2.1 Порядку № 22-1 для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу; за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
Згідно із абзацами першим та другим пункту 2.10 Порядку № 22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала, зокрема, особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.
Так, матеріалами справи підтверджено, що 15 квітня 2025 ОСОБА_1 звернулася до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону 1058-IV, в якій наполягала провести перерахунок із застосуванням нової середньої зарплати по Україні (а.с. 119-120). До вказаної заяви позивачем було додано копії паспорта, довідок про зміну реєстраційного номера облікової картки платника податків, довідок, виданих Ліцеєм №31 Полтавської міської ради №01-28/73 від 14.03.2025 та №134 від 26.03.2025.
Відмовляючи у перерахунку пенсії ОСОБА_1 за вказаною заявою, ГУ ПФУ в Одеській області, посилаючись на приписи ч.1 ст. 40, ч.4 ст. 42 Закону 1058-IV, зазначено про неможливість здійснення перерахунку пенсії позивача на підставі довідки про заробітну плату № 134 від 26.03.2025, виданої Ліцеєм №1 Полтавської міської ради, оскільки вона не підтверджена первинними документами та вказано про відсутність підстав для перерахунку пенсії із застосуванням середньомісячної заробітної плати за 2022-2024 роки (а.с. 110).
Тобто з наведеного вбачається, що звернення позивача до органу Пенсійного фонду стосувалося виключно питання перерахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати. При цьому вимог щодо зарахування до страхового стажу спірного періоду роботи позивач ані у заяві від 15.04.2025, ані шляхом подання окремої заяви не заявляла.
Оскільки предметом звернення позивача був саме перерахунок пенсії на підставі ч.4 ст. 42 1058-IV Закону, відповідач у рішенні від 22.04.2025 надав оцінку виключно тим вимогам, які були порушені у поданій заяві, а також документам, доданим на їх обґрунтування, зокрема довідці про заробітну плату №134 від 26.03.2025.
Таким чином, пенсійним органом фактично вирішено усі вимоги, з якими позивач звернулася в адміністративному порядку.
Водночас, з огляду на відсутність звернення позивача щодо зарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.01.1999 по 31.12.2003 як самостійної вимоги, у відповідача не виникало обов`язку надавати правову оцінку такому питанню та приймати окреме рішення з цього приводу. 
Колегія суддів враховує, що у позовній заяві позивач зазначала про звернення до пенсійного органу із вимогами щодо зарахування до страхового стажу спірного періоду роботи. Водночас такі доводи підлягали перевірці судом першої інстанції шляхом дослідження наявних у матеріалах справи доказів, зокрема поданої позивачем заяви та прийнятого за результатами її розгляду рішення.
Однак, як встановлено судом апеляційної інстанції, матеріали справи не містять доказів звернення позивача до відповідача із самостійною заявою про зарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.01.1999 по 31.12.2003, а зміст поданої 15.04.2025 заяви свідчить про звернення виключно з питання перерахунку пенсії.
З метою повного та всебічного з`ясування обставин справи судом апеляційної інстанції було витребувано у позивача копію заяви, поданої у квітні 2025 року до органу Пенсійного фонду, щодо врахування до страхового стажу періоду роботи з 01.01.1999 по 31.12.2003, а також здійснення перерахунку пенсії із застосуванням показника середньомісячної заробітної плати за 2022-2024 роки. Крім того, ГУ ПФУ в Полтавській області було зобов`язано надати копію пенсійної справи позивача.
Водночас позивачем жодних доказів звернення до пенсійного органу із відповідною заявою надано не було, а надана ГУ ПФУ в Полтавській області копія пенсійної справи не містить заяви щодо зарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.01.1999 по 31.12.2003 як окремої вимоги. Наведене додатково підтверджує, що предметом звернення позивача у квітні 2025 року було виключно питання перерахунку пенсії відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону №1058-IV.
За таких обставин висновок суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправним рішення ГУ ПФУ в Одеській області №916030194178 від 22.04.2025 про відмову у перерахунку пенсії та зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період її роботи з 01.01.1999 по 31.12.2003 та здійснити перерахунок пенсії не ґрунтується на фактичних обставинах справи та змісті спірного рішення, оскільки відповідне питання пенсійним органом не розглядалося і не вирішувалося.
Отже, у цій частині суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з приписами пункту другого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є : 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на викладене, враховуючи неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, внаслідок чого суд дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним рішення ГУ ПФУ в Одеській області №916030194178 від 22.04.2025 про відмову у перерахунку пенсії та зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період її роботи з 01.01.1999 по 31.12.2003, та здійснити перерахунок пенсії, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року по справі № 440/6053/25 в цій частині з ухваленням постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст. 242, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року по справі № 440/6053/25 в частині задоволення позовних вимог - скасувати.
Ухвалити в скасованій частині постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.
В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Л.В. Любчич	
Судді	   	О.А. Спаскін   О.В. Присяжнюк   	
Повний текст постанови складено 08.06.2026 року