Справа № 355/805/25 
Провадження № 2/355/56/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 року селище Баришівка 

Баришівський районний суд Київської області у складі: 
судді Цирулевської М. В., 
за участю:
секретарів судового засідання Старенької С. М., Бережної Ю. О., Білоног В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в приміщенні Баришівського районного суду Київської області, в селищі Баришівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ» про захист прав споживача та визнання неукладеним та недійсним договору постачання електричної енергії, визнання недійсним правочину, здійсненим з використанням нечесної підприємницької практики, про відшкодування матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачки.
Товариство з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ» (надалі також позивач, ТОВ «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕК», постачальник) звернулося до суду з позовом, за підписом представника позивача Талаш Вікторії Юріївни, до ОСОБА_1 (надалі також відповідачка, ОСОБА_1 , споживач) про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію.
ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ» про захист прав споживача та визнання неукладеним та недійсним договору постачання електричної енергії, визнання недійсним правочину, здійсненим з використанням нечесної підприємницької практики, про відшкодування матеріальної шкоди.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 з 25.06.2004 та по теперішній час є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , був. 9 (надалі також об`єкт).
ТОВ «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕК» здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії, що підтверджується ліцензією, затвердженою постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 429 від 14.06.2018, а також виконує функції постачальника універсальних послуг на території Київської області, який не може відмовити побутовому та/або малому непобутовому споживачу, що знаходиться на території здійснення його діяльності, в укладенні договору постачання електричної енергії (згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 63 Закону України «Про ринок електричної енергії»).
За доводами позовної заяви, між позивачем та відповідачкою укладено договір шляхом приєднання відповідачки до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого на веб-сайті позивача, шляхом фактичного споживання відповідачкою електричної енергії та часткової оплати виставленого рахунку.
Приєднавшись до договору, відповідачка взяла на себе договірні зобов`язання, зокрема, здійснювати оплату вартості електричної енергії. Цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам постачальником універсальних послуг та укладається сторонами з урахуванням ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України, шляхом приєднання споживача до договору. Умови договору є однаковими для всіх споживачів. Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги розміщено на офіційному веб-сайті ТОВ «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕК» за посиланням: http://koec.com.ua/page?root=18&id=19. Факт укладення договору підтверджується діями відповідачки, які спрямовані на виконання його умов, зокрема, споживанням електричної енергії та часткової оплати виставлених рахунків.
Підтвердженням укладення між сторонами договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг на об`єкт (надалі також договір) та наявності договірних відносин є, зокрема:
1) з 01.01.2019 споживачем систематично здійснювалося фактичне споживання електричної енергії, що підтверджується переданими ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ РЕГІОНАЛЬНІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» на підставі укладеного зі споживачем договору про надання послуг з розподілу електричної енергії до ТОВ «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕК» обсягами;
2) починаючи з 2019 року споживачем на підставі виставлених постачальником рахунків здійснювалися оплати за спожиту електричну енергію, що також вбачається з особової картки;
3) додатково 21.09.2021 споживачем було подано заяву-приєднання до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг;
4) споживачем не було подано жодних заперечень до постачальника щодо укладення публічного договору або заяв щодо його розірвання, а також не вчинено дій щодо відключення (відмови) від комунальної послуги.
Заяв від споживача ОСОБА_1 до ТОВ «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕК» щодо надання письмового примірника договору не надходило.
Відтак, позивач зазначає, що  ОСОБА_1 є споживачем електричної енергії на підставі публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 400160840 на умовах Комерційної пропозиції «ПОБУТ».
Відповідно до п. 2.1 договору за цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.
Таким чином, відповідачка зобов`язана здійснювати оплату вартості електричної енергії, однак за спожиту електричну енергію в період з червня 2023 року по квітень 2024 року відповідачкою так сплачено і не було.
При цьому, з метою уточнення фактичного обсягу розподіленої електричної енергії відповідачці за період з початку строку дії договору та по теперішній час 20.12.2024 позивач звернувся із запитом про надання вищезазначеної інформації до ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ РЕГІОНАЛЬНІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ». 21.01.2025 ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ РЕГІОНАЛЬНІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» надано відповідь № 04/530/520, в якій чітко визначено помісячний фактичний обсяг розподіленої електричної енергії споживачу.
Оскільки відповідачка станом на день подання ТОВ «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕК» позову не виконала свого обов`язку зі сплати вартості фактично спожитої електричної енергії в розмірі 29653,80 грн, що призвело до порушення прав позивача, останній вважав за доцільне звернутися до суду за їх захистом шляхом стягнення із відповідачки суми заборгованості за спожиту електричну енергію. Також позивач просить стягнути суму судового збору в розмірі 3028,00 грн.

Відповідачка ОСОБА_1 скористалась своїм процесуальним правом та 19.05.2025 подала зустрічний позов до ТОВ «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕК» про захист прав споживача та визнання неукладеним та недійсним договору постачання електричної енергії, визнання недійсним правочину, здійсненим з використанням нечесної підприємницької практики, про відшкодування матеріальної шкоди.
Зустрічний позов, із посиланням на постанову Верховної Ради України «Про сплату житлово-комунальних послуг населенням України», висновки Конституційного суду України від 27.02.2018 №1-VIII-р/2018, Бюджетний кодекс України, Закон України «Про захист прав споживачів», відповідачка мотивує тим, що вона є особою пенсійного віку та отримує соціальне забезпечення, що не є доходом, тому лише з цієї причини не має сплачувати комунальні послуги. ТОВ «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕК» безпідставно в бездоговірний період з 30.04.2022 здійснювались нарахування оплати за надані послуги з постачання електричної енергії з порушенням Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», без укладення індивідуального договору про надання житлово-комунальних послуг відповідно до вимог, встановлених Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Житловим кодексом України, які є основним законодавством, що регулює відносини у сфері житлово-комунальних послуг.
Незважаючи на непідписання відповідачкою договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, позивач нараховував плату за нібито надані послуги, в той час, як ОСОБА_1 не було висловлено свого волевиявлення та не заявлено і не замовлено таку послугу, не підписано договір з оператором ОСР, не підписано заяви-приєднання, акту розмежування балансової належності і експлуатаційної відповідальності сторін, без яких договір постачання електричної енергії не може вважатися укладеним. Основним доводом порушення прав споживача є факт невідповідності договору постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг вимогам житлово-комунального законодавства.
ОСОБА_1 при цьому зазначає, що вона не надавала дозволу позивачу на використання її персональних даних, та посилається на те, що ТОВ «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕК» не має ліцензії на свою діяльність від регулятора, посилається на відсутність нормативних актів і договорів, прийнятих та затверджених належним центральним органом виконавчої влади, у зв`язку з чим, за доводами зустрічної позовної заяви, позивач не має права здійснювати господарську чи підприємницьку діяльність.
З посиланням на вище викладене, відповідачка ОСОБА_1 просить (з урахуванням уточнених зустрічних позовних вимог): визнати порушеними права споживача позивача на волевиявлення, свободу договору, рівність сторін, ненадання інформації, та інші права, перелічені в цій заяві, здійснюючи нечесну та агресивну практику, право не укладати договір. Визнати договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 400160840, на який посилається Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» код ЄДРПОУ 42094646 у первісній позовній заяві та який створений на основі Типового договору, затвердженого рішенням НКРЕКП у формі постанови (далі – ПРРЕЕ), таким, що не відповідає вимогам цивільного та житлово-комунального законодавства, таким, що фактично не підписаний та неукладений позивачем. Звільнити позивача від обов`язку здійснювати будь-які платежі до укладення договору з постачальником електроенергії, умови якого мають відповідати вимогам ЦК України, ЖК України та Закону України «Про ЖКП», а не рішенням НКРЕКП у формі постанов (Кодексу, типовому договору), що не є актами цивільного законодавства. 
Також ОСОБА_1 просить ухвалити рішення про відшкодування ТОВ «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ» код ЄДРПОУ: 42094646 матеріальної шкоди–судових витрат в сумі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) грн.

У судових засіданнях сторони підтримали свої позовні заяви. Відповідачка підтримала зустрічний позов та зазначила, що договір між нею та позивачем за первісним позовом є неукладеним, оскільки такий договір має відповідати нормам Закону України, а не постанові НКРЕКП. За укладеним договором вона має нерівне становище перед позивачем за первісним позовом, як споживач. Спочатку здійснювала оплату за спожиту електричну енергію, а потім засумнівалася, оскільки вважає, що договір є неукладеним, тому що такий договір не містить її підпису. Відтак, відповідачка не вбачає підстав сплачувати кошти за спожиту електричну енергію.

ІІ. Рух справи. Процесуальні дії у справі. Заяви, клопотання учасників справи.
30 квітня 2025 року до Баришівського районного суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ», за підписом представника позивача Талаш Вікторії Юріївни до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію (т. 1, а.с. 5-11).
19 травня 2025 року до Баришівського районного суду Київської області від ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву (т. 1, а.с. 53-65).
Також 19 травня 2025 року до Баришівського районного суду Київської області надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ» про захист прав споживача та визнання неукладеним та недійсним договору постачання електричної енергії, визнання недійсним правочину, здійсненим з використанням нечесної підприємницької практики, про відшкодування матеріальної шкоди (т. 1, а.с. 189-211).
Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 19.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 01.09.2025 (т. 1, а.с. 80-81).
20 серпня 2025 року Баришівський районний суд Київської області постановив ухвалу, якою відмовлено у задоволенні заяви представника позивача Талаш Вікторії Юріївни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (т. 1, а.с. 100).
22 серпня 2025 року Баришівський районний суд Київської області постановив ухвалу про задоволення заяви представника позивача Талаш Вікторії Юріївни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (т. 1, а.с. 107).
27.08.2025 від відповідачки ОСОБА_1 до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі (т. 1, а.с. 109).
01.09.2025 в підготовчому судовому засіданні задоволено клопотання представника позивача, відкладено підготовче судове засідання на 17.09.2025.
05.09.2025 від представника позивача до суду надійшли заперечення щодо прийняття до розгляду зустрічної позовної заяви (т. 1, а.с. 126).
16.09.2025 до суду надійшла датована 15.09.2025 заява відповідачки ОСОБА_1 про розгляд справи без її участі, у якій позивачка, посилаючись на ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 223 ЦПК України, просила суд розглянути справу без її особистої участі на підставі наявних у матеріалах справи доказів та документів (т. 1, а.с. 130).
17.09.2025 в підготовчому судовому засіданні досліджувалося питання прийняття зустрічної позовної заяви до одночасного розгляду із первісним позовом.
Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 17.09.2025 явку відповідачки було визнано обов`язковою, оскільки у цій справі необхідно вирішити питання про взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним (т. 1, а.с. 139-141).
У підготовчих судових засіданнях 24.10.2025, 28.11.2025, вирішувалось означене питання, підготовче судове засідання було відкладено, зокрема, на 22.12.2025.
15 грудня 2025 року до суду надійшла зустрічна позовна заява (виправлена) ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ» про захист прав споживача та визнання неукладеним та недійсним договору постачання електричної енергії №400160840, визнання недійсним правочину, здійсненим з використанням нечесної підприємницької практики, про відшкодування матеріальної шкоди (т. 1, а.с. 228-250).
Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 22.12.2025 зустрічну позовну заяву  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ» про захист прав споживача та визнання неукладеним та недійсним договору постачання електричної енергії, визнання недійсним правочину, здійсненим з використанням нечесної підприємницької практики, про відшкодування матеріальної шкоди прийнято до спільного розгляду із первісною позовною заявою. Зустрічну позовну заяву об`єднано в одне провадження з первісним позовом у справі № 355/805/25. Сторонам встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті зустрічної позовної заяви. Підготовче судове засідання відкладено на 30.01.2026 (т. 1, а.с. 185-186).
06 січня 2026 року до суду через систему «Електронний суд» надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, за підписом представника позивача Талаш В. Ю. (т. 2, а.с. 5-10).
19 січня 2026 року до суду надійшла відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву за підписом ОСОБА_1 (т. 2, а.с. 19-25).
29.01.2026 до суду від відповідачки за первісним позовом та позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без її особистої участі (т. 2, а.с. 26).
30.01.2026 через систему «Електронний суд» надійшла заява представника позивача Талаш В. Ю. про проведення підготовчого судового засідання, призначеного на 30.01.2026, без участі представника позивача. Представник позивача у заяві просила закрити підготовче провадження у справі та призначити справу до розгляду по суті (т. 2, а.с. 30).
У підготовче судове засідання 30.01.2026 учасники справи та/або їх представники не з`явилися, інших заяв та/або клопотань до суду не надходило.
Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 30.01.2026 закрито підготовче провадження в означеній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.03.2026 (т. 2, а.с. 28-29).
10.03.2026 до суду від відповідачки за первісним позовом та позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без її особистої участі (т. 2, а.с. 43).
У судовому засіданні 11.03.2026 розгляд справи відкладено на 20.04.2026.
У судовому засіданні 20.04.2026 сторонами проголошені вступні слова, судом досліджені докази, наявні в матеріалах справи, із наданням сторонами детальних аргументів/доводів щодо них. Також судом було відмовлено у задоволенні клопотання відповідачки за первісним позовом та позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_1 про витребування доказів від 19.05.2025 з мотивів та підстав, зазначених у судовому засіданні. У судовому засіданні 20.04.2026 проведені судові дебати. Судом здійснено перехід до стадії ухвалення та проголошення судового рішення, оголошено перерву у зв`язку з цим до 30.04.2026.
30.04.2026 у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Баришівка оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду в цій справі.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Зміст правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Судом встановлено, що позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ» - згідно з договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (редакція діє з 01.01.2019) (надалі також договір) (т. 1, а.с. 13-20), діє на підставі Статуту та ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу (постанова НКРЕКП №429 від 14.06.2018).
До договору долучено (Додаток 3) Комерційна пропозиція «Побут» (розповсюджується лише для побутових споживачів) ТОВ «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ», відповідно до якої територія, на яку розповсюджується діяльність означеного товариства з постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг – Київська область. Початок постачання: з дати приєднання споживача до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг у порядку, встановленому заявою-приєднання, але не раніше 01.01.2029. Термін постачання: до 31.12.2019. Постачання вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за 30 днів до закінчення вказаного терміну постачання жодною із сторін не буде письмово заявлено про припинення постачання, або про перегляд умов комерційної пропозиції. Термін постачання електричної енергії не може перевищувати термін, протягом якого постачальник має право бути постачальником універсальних послуг (т. 1, а.с. 21-22).
Відповідно до означеного договору та додатку комерційна пропозиція «Побут» сторона позивача продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.
Так, відповідно до п. 6.2 договору споживач зобов`язується, зокрема, забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору (т. 1, а.с. 13-20). 
За положеннями п. 5.7 договору ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим договором у тому числі у разі її зміни (а.с. 13-20).
Згідно із заявою-приєднанням до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (додаток №1 до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг), а саме графи відмітка про підписання споживачем цієї заяви-приєднання, 21.09.2021 споживач ОСОБА_1 особисто підписала означену заяву-приєднання (т. 1, а.с.26).
Відповідно до листа ТОВ «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ» від 20.12.2024 №3495 із споживачем ОСОБА_1 був укладений договір про постачання електричної енергії №400160840 ЕІС-код ТКО за об`єктом споживача 62Z8663410709349, особовий рахунок № НОМЕР_1 (т. 1, а. с.27).
Відповідачкою підтверджено відкриття особового рахунку № НОМЕР_1 саме на її ім`я.
Відповідачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 30.06.1996 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 79).
В матеріалах справи міститься Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №424631232 від 29.04.2025 (т. 1, а.с. 12), за відомостями якої ОСОБА_1 є власником домоволодіння за адресою:  АДРЕСА_1 , був 9 на підставі договору дарування № 2-1603 від 22.05.2004.
Згідно з інформацією, наданою ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ РЕГІОНАЛЬНІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» (лист за № 04/530/520 від 21.01.2025 (т. 1, а.с. 28-33), встановлено, що відповідачці  ОСОБА_1  постачається електрична енергія за адресою:  АДРЕСА_1 , фактичний обсяг розподіленої електричної енергії зазначений за кожен місяць, що за період з січня 2019 року по січень 2025 року склав 36613 кВт.
Фактичний обсяг розподіленої електричної енергії за означений період не заперечується відповідачкою.
Відповідно до особової картки споживача по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою:  АДРЕСА_1  встановлено, що за період з червня 2023 року по травень 2024 року  ОСОБА_1  оплату за спожиту електроенергію не здійснювала (т. 1, а.с. 23-25).
Означені обставини підтверджені відповідачкою в судовому засіданні.
З рахунків, виставлених позивачем на ім`я відповідачки  ОСОБА_1  по особовому рахунку № НОМЕР_1 з метою сплати за електричну енергію за період з червня 2023 року по травень 2024 року (т. 1, а.с. 34-44), вбачається, що сума до сплати складає 29653,80 грн.
Відповідачка ОСОБА_1  у судовому засіданні підтвердила отримання нею вказаних рахунків по сплаті за електричну енергію за вказаний період.
Позивач за первісним позовом звернувся до суду з позовом про стягнення із відповідачки означеної суми заборгованості.

IV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Зміст спірних правовідносин.
За приписами частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (надалі також ЦК України) однією з підстав виникнення цивільних прав і обов`язків є договори.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).
Закон України «Про ринок електричної енергії» визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.
Частиною 1 статті 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.
Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до положень статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За приписами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Згідно із п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач.
За положеннями ч. 1, 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін (стаття 714 ЦК України).
Відповідно до ч. 2, 4, 9 ст. 72 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачу здійснюється електропостачальником за відповідним договором постачання електричної енергії споживачу, укладеним відповідно до правил роздрібного ринку. Оператор системи передачі та оператори систем розподілу забезпечують приєднання електроустановок споживачів до електричних мереж у порядку, встановленому статтею 21 цього Закону. Відносини між учасниками роздрібного ринку регулюються правилами роздрібного ринку та договорами між його учасниками. Правила роздрібного ринку оприлюднюються на офіційних веб-сайтах Регулятора та електропостачальників. Споживач сплачує за поставлену йому електричну енергію та надані послуги згідно з умовами договорів, укладених відповідно до правил роздрібного ринку.
Згідно із ч. 2 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами. 
Як слідує з п. 1 ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії», споживач зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року №312 (надалі також ПРРЕЕ).
Учасниками роздрібного ринку є: електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, у тому числі оператори малих систем розподілу, споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу з метою використання ним електричної енергії на власні потреби.
Ці Правила є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку.
Пунктом 1.1.2 ПРРЕЕ визначено, що договір про постачання електричної енергії споживачу - це домовленість двох сторін (електропостачальник і споживач), що є документом певної форми, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником за вільними цінами.
Приписами п. 1.2.15 ПРРЕЕ встановлено, що укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил. Для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку). На роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами.
Протягом періоду, визначеного абз. 4 п. 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії», а саме: упродовж чотирьох років з дня отримання ліцензії на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії, функції постачальників універсальних послуг можуть виконувати виключно електропостачальники, створені у результаті здійснення заходів з відокремлення операторів системи розподілу (кількість приєднаних споживачів до системи розподілу яких перевищує 100 тисяч).
Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону «Про ринок електричної енергії» постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті. 
Відповідно до п.п. 3.1.7. п. 3.1. ПРРЕЕ договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником.
Роздрібні тарифи для побутових споживачів (населенню) встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 5 червня 2019 р. №483 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії».
Згідно із пунктом 13 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Норми процесуального права, що підлягають застосуванню.
Згідно із ч. 1, 5 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України (надалі також ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідачка - разом з поданням відзиву.
Згідно із ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Частинами 2, 3 ст. 12 ЦПК України унормовано, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За п. 2, 4, п. 6, п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.
За ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зміст спірних правовідносин полягає у виконанні/невиконанні споживачем своїх договірних зобов`язань та вимог Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ), затверджених постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312. Предметом позову є стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію.
Зустрічна позовна заява мотивована порушенням прав відповідачки як споживача житлово-комунальних послуг з підстав, зазначених в розділі І цього судового рішення.

V. Мотивована оцінка аргументів учасників справи. Висновки суду за результатами розгляду позову.
За результатами дослідження фактичних обставин, що мають визначальне значення для розгляду цієї справи, зважаючи на докази, надані на їх підтвердження, а також застосувавши релевантні норми права, суд зазначає та виснує таке.
Судом встановлено, що відповідачка за первісним позовом у досліджуваний період з червня 2023 року по травень 2024 року була власницею нерухомого майна (домоволодіння), розташованого за адресою:  АДРЕСА_1 .
Згідно з договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (редакція діє з 01.01.2019) позивач за первісним позовом - Товариство з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ» - є постачальником електричної енергії.
Матеріалами цієї справи підтверджується відкриття особового рахунку споживача електричної енергії № НОМЕР_1 за адресою:  АДРЕСА_1 .
Сторонами у даній справі не оспорено фактичний обсяг розподіленої електричної енергії.
Про споживання електричної енергії відповідачкою свідчить інформація оператора системи розподілу, на якого, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про ринок електричної енергії», покладено обов`язок забезпечення комерційного обліку відповідно до цього Закону, правил ринку та Кодексу комерційного обліку, інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.
Зокрема, відповідно до довідки ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні мережі» у період з січня 2019 по січень 2025 року споживачу ОСОБА_1 розподілялася електрична енергія.
Також факт постачання позивачем та споживання ОСОБА_1 активної електроенергії підтверджується рахунками за електроенергію за період з червня 2023 року по травень 2024 року. 
Означені обставини підтверджені і відповідачкою ОСОБА_1 .
Як слідує з положень абз. 5 пункту 13 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії», приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) може вважатися не лише фактичне укладення такого договору, а й вчинення конклюдентних дій споживачем, таких як: оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.
Згідно із додатком №1 до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, а саме графи відмітка про підписання споживачем означеного документу (заяви-приєднання), 21.09.2021 споживач ОСОБА_1 особисто підписала означену заяву-приєднання (а.с. 26).
За інформацією позивача за первісним позовом у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 обов`язку зі сплати спожитої за період з червня 2023 року по травень 2024 року електроенергії, у відповідачки обліковується заборгованість у розмірі 29653,80 грн.
Як встановлено судом з особової картки споживача, особовий рахунок № НОМЕР_1 , за адресою:  АДРЕСА_1 , за період з червня 2023 року по травень 2024 року електрична енергія була спожита, проте оплата за спожиту електроенергію не здійснювалась.
За попередні періоди, до травня 2024 року, ОСОБА_1 здійснювалась оплата за спожиту електроенергію.
Суд з означеного приводу окремо зауважує, що власне факт сплати ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електроенергію свідчить про прийняття нею пропозиції позивача укласти з ним договір про постачання електроенергії.
Доказів добровільної сплати заборгованості за використану електроенергію за період з червня 2023 року по травень 2024 року відповідачка за первісним позовом не надала.
Також, в матеріалах справи відсутні докази того, що договір, який діяв до 2019 року з відповідачкою щодо користування електричною енергією за адресою об`єкту, був розірваний або припинений до моменту реформи ринку електропостачання, а саме до 01.01.2019.
Судом встановлено, що починаючи з 01 січня 2019 року (тобто з дня запровадження ринку електричної енергії), ТОВ «Київська обласна ЕК» виконує функції постачальника універсальних послуг в Київській області. ОСОБА_1 до запровадження нового ринку електричної енергії була споживачем вертикально інтегрованого суб`єкта господарювання ПрАТ «Київобленерго».
ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» розроблено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (в редакції з 01.01.2019 року).
Крім того, судом встановлено, що договір на інших умовах не укладався, пропозицій від відповідачки за первісним позовом про укладення договору на інших умовах не надходило, відповідачка не зверталася до позивача з вимогою про надання письмового примірника договору. Електрична енергія у будинок споживача ОСОБА_1 надавалась належним чином, заяву про відключення від електропостачання у встановленому законом порядку (скарг про надання послуг не належної якості) вона не подавала. Таким чином, суд доходить висновку, що відповідачка за первісним позовом перебуває у договірних відносинах з ТОВ «Київська обласна ЕК».
Заборгованість споживача ОСОБА_1 за період з червня 2023 року по травень 2024 року становить 29653,80 грн. Зазначений розрахунок позивача відповідачкою за первісним позовом не спростовано, доказів, які б спростовували викладені у первісному позові обставини, відповідачкою не надано, як і не надано даних щодо повного погашення заборгованості. 
Відповідачці проводились нарахування відповідно до тарифів на електроенергію, які затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.
Підставою для виникнення в споживача зобов`язань з оплати послуг з електропостачання є, насамперед, факт надання відповідних послуг, а також доведення обсягу та вартості таких послуг належними та допустимими доказами, оскільки споживання електроенергії не може бути безоплатним.
Згідно із приписами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Тобто, обов`язок споживача житлово-комунальних послуг ґрунтується не тільки на договорі, але й на законі, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення від оплати житлово-комунальних послуг.
Споживач зобов`язаний оплатити надані житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 13 листопада 2019 року у справі №686/14833/15, відсутність між сторонами договору не може слугувати підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг.
За загальними правилами, визначеними вказаним законом, виконавець послуг надає відповідний вид житлово-комунальних послуг споживачу, який їх споживає та має зворотній обов`язок щодо їх сплати за встановленими тарифами та у встановлені договором строки і порядку.
Дії споживача по невиконанню свого обов`язку з оплати житлово-комунальних послуг порушують права надавача послуг щодо отримання плати за надані послуги, порушує фінансовий стан підприємства та спричиняє збитки.
За викладених обставин, суд дійшов висновку, що позивачем за первісним позовом надано належні, допустимі та достовірні докази невиконання відповідачкою за первісним позовом своїх обов`язків по оплаті за надані послуги, та, оцінюючи їх у сукупності, вважає достатніми для висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості.
Таким чином, враховуючи все вищевикладене, судом досліджені докази і письмові пояснення, викладені в заявах сторін по суті спору.
За результатами суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи, що факт порушення відповідачкою умов договору та вимог законодавства щодо оплати використаної електричної енергії є доведеним, розрахунок обсягу та вартості використаної електричної енергії здійснений позивачем відповідно до ПРРЕЕ, а також беручи до уваги, що відповідачка не сплатила вартість спожитої ним електричної енергії, суд дійшов до переконання, що позов підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідачки на користь позивача вартості спожитої електричної енергії на суму 29653,81 грн. 
Відтак, суд доходить висновку про задоволення первісного позову.

Щодо вимог зустрічної позовної заяви суд зазначає та виснує таке.
Споживач ОСОБА_1 у зустрічній позовній заяві та у судовому засіданні посилалася на те, що ТОВ «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕК» не має ліцензії на свою діяльність від регулятора, нормативних актів і договорів, прийнятих та затверджених належним центральним органом виконавчої влади, у зв`язку з чим позивач не має права здійснювати господарську чи підприємницьку діяльність.
Проте Законом України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» встановлено, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України (стаття 1 означеного Закону).
До сфери діяльності регулятора належить, зокрема державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, у тому числі діяльності з транспортування, розподілу, зберігання (закачування, відбору), надання послуг установки LNG, постачання природного газу (стаття 2 означеного Закону).
Регулятор здійснює державне регулювання шляхом, зокрема, нормативно-правового регулювання у випадках, коли відповідні повноваження надані регулятору законом; ліцензування діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг (ч. 2 статті 3 Закону);
Статтею 14 Закону встановлено, що регулятор на своїх засіданнях, зокрема: розглядає та приймає рішення з питань, що належать до його компетенції; розглядає і схвалює в межах своїх повноважень проекти актів законодавства, пропозиції стосовно вдосконалення законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг; приймає нормативно-правові акти з питань, що належать до його компетенції; розглядає справи щодо видачі ліцензій та дотримання суб`єктами господарювання ліцензійних умов, а також щодо застосування санкцій за порушення ліцензійних умов та законодавства з питань державного регулювання діяльності суб`єктів природних монополій та суміжних ринків (частина 4 статті 14 Закону).
Рішення регулятора не підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України. Відсутність державної реєстрації рішень регулятора не є підставою для відмови суду у прийнятті заяви про їх оскарження.
Регулятор веде реєстр всіх прийнятих рішень та забезпечує вільний доступ до них на своєму офіційному веб-сайті у затвердженому ним порядку (частина 6 статті 14 Закону).
Рішення регулятора, що мають ознаки регуляторних актів, та рішення з питань встановлення тарифів на товари (послуги) суб`єктів природних монополій, цін (тарифів) для населення (якщо відповідні повноваження щодо встановлення цін (тарифів) надані спеціальними законами) набирають чинності з дня, наступного за днем їх оприлюднення на офіційному веб-сайті регулятора, якщо більш пізній строк набрання чинності не встановлено самим рішенням, але не раніше дня оприлюднення рішення. Регулятор оприлюднює свої рішення не пізніше п`яти робочих днів з дня їх прийняття. Інші рішення регулятора набирають чинності з дня їх прийняття, якщо рішенням не встановлено більш пізній строк набрання чинності (частина 7 статті 14 Закону).
Рішення регулятора є обов`язковими до виконання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг (частина 9 статті 14 Закону).
Відповідно до статті 17 Закону для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг регулятор, зокрема: приймає обов`язкові до виконання рішення з питань, що належать до його компетенції; розробляє та затверджує нормативно-правові акти, у тому числі: ліцензійні умови провадження господарської діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг; порядки контролю за дотриманням вимог законодавства у відповідній сфері регулювання та ліцензійних умов; правила ринку, правила ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку та зміни до них відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії"; кодекси систем передачі та розподілу електричної енергії, газотранспортної та газорозподільних систем, кодекси газосховищ та установки LNG, підготовлені операторами, та ініціює внесення змін до них; порядки (методики) приєднання до електричних, теплових, газових мереж, розрахунку плати за приєднання та фінансування послуг з приєднання; порядок ліцензування видів господарської діяльності, державне регулювання яких здійснюється регулятором; затверджує типові та схвалює примірні договори відповідно до закону; здійснює сертифікацію операторів системи передачі, газотранспортної системи та операторів газосховищ відповідно до встановленого ним порядку.
Отже, регулятор створений і провадить свою діяльність на підставі та відповідно до Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг».
Відтак, суд не бере до уваги доводи позивачки за зустрічним позовом щодо відсутності повноважень у регулятора для видачі відповідних актів, зокрема, щодо затвердження типового договору щодо постачання електроенергії та встановлення відповідних тарифів, а також щодо ліцензування діяльності позивача.
Суд при цьому зазначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частини 1, 3 статті 74 ЦПК України).
У пунктах 8.15-8.22 постанови Верховного Суду від 29.01.2021 у справі № 922/51/20 зазначено таке: "8.15. Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідачка.
Суд звертає увагу позивача за зустрічним позовом на те, що вимоги, як і заперечення на них, за загальним правилом обґрунтовуються певними обставинами та відповідними доказами, які підлягають дослідженню. Тобто, означене вказує на те, що будь-яке заперечення сторони в справі повинно бути доказово обґрунтоване.
Так, суд вважає посилання позивача за зустрічним позовом – ОСОБА_1 , на відсутність підстав для оплати за надані послуги з постачання електроенергії є помилковим виходячи з наступного.
Рішенням Конституційного Суду України № 5-р/2019 від 13 червня 2019 року визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними),частина перша статті 1, пункт 2 частини першої статті 4, частина перша, абзаци перший, другий частини другої статті 5, абзаци другий, третій, четвертий, тридцять дев`ятий, сороковий частини третьої, частина шоста статті 8 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» від 22 вересня 2016 року № 1540-VIII.
У пункті третьому резолютивної частини рішення Конституційного Суду України № 5-р/2019 від 13 червня 2019 року також зазначено: «Частина перша статті 1, пункт 2 частини першої статті 4,частина перша, абзаци перший, другий частини другої статті 5, абзаци другий, третій, четвертий, тридцять дев`ятий, сороковий частини третьої, частина шоста статті 8 Закону України „Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 22 вересня 2016 року № 1540-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з 31 грудня 2019 року».
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення конституційних принципів у сферах енергетики та комунальних послуг» № 394-IXвід 19 грудня 2019 року до Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» внесені зміни з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 5-р/2019 від 13 червня 2019 року.
Згідно із ст .5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, комунальні послуги, зокрема послуги з постачання електроенергії.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Положення договору у частині підтвердження факту приєднання до його умов і виникнення у споживача обов`язку оплачувати фактично спожиті послуги узгоджується із сталою судовою практикою, згідно якої відсутність письмово оформленого договору із виконавцем послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані йому послуги (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 14-280цс18).
На підтвердження факту приєднання відповідачки за зустрічним позовом до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (редакція діє з 01.01.2019) шляхом фактичного споживання електроенергії позивач надав суду особову картку споживача ОСОБА_1 (особовий рахунок НОМЕР_1 ) (а.с.23-25), фактичний обсяг розподіленої електричної енергії згідно із укладеними договорами в період з 01.01.2019 по 31.12.2024, в тому числі і за договором 200160840 споживача ОСОБА_1 (а.с. 27-33), рахунки за електроенергію споживача ОСОБА_1 з відомостями показників лічильника (а.с. 34-44).
За вказаних обставин, суд вважає безпідставними доводи позивачки за зустрічним позовом про неукладеність договору постачання електричної енергії (особовий рахунок № НОМЕР_1 ).
При цьому, позивач за зустрічним позовом не надала суду доказів не споживання електроенергії у її помешканні або ж доказів подання у встановленому порядку заяви про відмову від отримання послуг з постачання електричної енергії нею як споживачем.
Порядок (алгоритм) розрахунку заборгованості і період, за який вона (заборгованість) нарахована, наведені у додатках до первісної позовної заяви (а.с. 34-44). Розрахунок заборгованості викладений доступно і не потребує спеціальних знань для того, щоб зрозуміти, яким чином, на підставі яких вихідних даних і за який період вона розрахована. Тому позивачка за зустрічним позовом не була позбавлена можливості виконати приписи ст. 81 ЦПК України та подати суду свій розрахунок, якщо вважала, що заборгованість визначена позивачем неправильно.
В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_1 вказує, що оскільки між нею та ТОВ «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕК» відсутні договірні відносини, відтак у ТОВ «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕК» відсутнє право вимоги щодо неї за спожиту електроенергію.
Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна №424631232 від 29.04.2025 (а.с. 12), за відомостями якої ОСОБА_1 є власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , був 9, на підставі договору дарування № 2-1603 від 22.05.2004. Даний факт підтверджений позивачкою за зустрічним позовом під час розгляду справи.
Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕК» є постачальником електричної енергії на території Київської області, в тому числі і до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , був 9, а відтак позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 є споживачем комунальних послуг, які надаються, в тому числі, і щодо її будинку. На ім`я ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 з отримання комунальних послуг, які надаються позивачем за первісним позовом - ТОВ «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕК» за вищевказаною адресою (а.с. 12).
Разом з цим, матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про незаконність та неправомірність дій ТОВ «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕК», які б підтверджували обставини порушення Закону України «Про захист прав споживачів», саме на тих умовах, які заявлені позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 .
Відтак, твердження позивачки за зустрічним позовом про те, що ТОВ «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕК» звернулося до суду з первісним позовом з протиправною вимогою про стягнення з неї грошових коштів за електроенергію, є безпідставними,. Натомість, в матеріалах справи наявні докази, які доводять факт існування між сторонами договірних правовідносин, подачі електроенергії споживачу ОСОБА_1 , наявності у неї боргу за надані послуги, тобто докази, які повною мірою спростовують посилання позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 про порушення її прав. 
Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 посилається на те, що вона є пенсіонером, тобто людиною, яка отримує соціальне забезпечення і це не являється доходом, тому з цієї причини вона не має сплачувати комунальні послуги.
Натомість, у судовому засіданні встановлено, що позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 за умовами договору є споживачем без пільг, а тому належними та допустимими доказами факту порушення її прав як споживача житлово-комунальної послуги не доведено. 
При цьому, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях послідовно зазначає, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення Європейський суд з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Суд зауважує, в аспекті оцінки аргументів учасників справи, що судом надані детальні відповіді на ті аргументи/доводи сторін, які мають істотне значення для розгляду цієї справи.
Суд вважає правову оцінку та висновки суду щодо істотних обставин цієї справи обґрунтованими та достатніми для справедливого вирішення спору в цій справі. 
Таким чином, зважаючи, що в судовому засіданні не було встановлено та не підтверджено належними доказами, що ТОВ «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕК» порушило права ОСОБА_1 , беручи до уваги, що заборгованість у позивачки за зустрічним позовом виникла з її вини, суд доходить висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд зазначає, що згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судом встановлено сплату позивачем судового збору за подачу позову в загальній сумі 3028,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями кредитового переказу коштів № 4208 від 11.04.2025 та №3548 від 19.06.2025 (а.с. 1, 3), яка, з огляду на задоволення первісних позовних вимог, підлягає стягненню із відповідачки за первісним позовом на користь позивача.

Враховуючи все вищевикладене, керуючись положеннями Закону України «Про ринок електричної енергії», Правил роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ), затверджених Постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312, ст. 2, 4, 10-13, 76-83, 89, 133, 141, 229, 258, 259, 263-265, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ» заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 29653,80 грн (двадцять дев`ять тисяч шістсот п`ятдесят три гривні 80 копійок).
Стягнути із  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ» понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 3028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок).
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ» про захист прав споживача та визнання неукладеним та недійсним договору постачання електричної енергії, визнання недійсним правочину, здійсненим з використанням нечесної підприємницької практики, про відшкодування матеріальної шкоди, - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 07.05.2026.

Дані відносно позивача:
Товариство з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ»
код ЄДРПОУ: 42094646
вулиця Київська, буд. 8-В, місто Вишневе, Бучанський район, Київська область, 08132.

Дані відносно відповідачки:
ОСОБА_1 
ІНФОРМАЦІЯ_1 
РНОКПП: НОМЕР_2 
зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .
місце проживання: АДРЕСА_4 .

Суддя
Баришівського районного суду 
Київської області   Марина ЦИРУЛЕВСЬКА