Справа № 594/444/26
Провадження №2-а/594/9/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2026 року 
Борщівський районний суд Тернопільської області
у складі: головуючого Чир П.В. 
за участі: секретаря Козій Я.Ю.
позивача ОСОБА_1 
представника позивача адвоката Когута О.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борщеві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати постанову за справою про адміністративне правопорушення № 1581 від 24 березня 2026 року, винесену т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 , якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000 грн незаконною та скасувати її, а провадження у справі закрити.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24.03.2026 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. Згідно даної постанови, його визнано винним в тому, що 18 березня 2026 року о 10.16 год. він особисто прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де під час звірки облікових даних було виявлено адміністративне правопорушення, а саме, що він не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 о 10 год. 27.02.2026 року з метою уточнення військово-облікових даних. Будь-яких підтверджуючих документів, які б засвідчували поважність неприбуття у визначений строк не надав. Вказану постанову йому не було направлено в порядку визначеною законом, проте йому 26.03.2026 року зателефонувала жінка, яка назвалась оператором «Оберігу», звати ОСОБА_3 і повідомила, що на нього накладено штраф в сумі 17 000 грн. та направила на мобільний телефон копію постанови. З викладеним у постанові він не погоджується, наведені обставини не відповідають дійсності. 26.02.2026 року йому зателефонувала староста села ОСОБА_4 та повідомила, що у Мльнице-Подільській селищній радів для нього є повістка про необхідність прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 10.00 год. 27.02.2026. 27 лютого.2026 року вранці він забрав повістку та на 10.00 год прибив за місцем виклику. Факт його прибуття спершу зареєстрували у журналі при вході на територію, потім у журналі обліку відвідувачів вже у приміщенні ТЦК. Йому 27.02.2026 року видали повістку на 4 березня 2026 року, про що він розписався у корінці повістки. 04.03.2026 він знову прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де йому знову виписали повістку на 11 березня 2026 р. 11.03.2026 він прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де повідомили, що у наданні відстрочки йому відмовлено, при цьому письмового повідомлення не надали. Сказали, щоб він ще раз через ЦНАП подав заяву з документами і щоб приїхав до них на 18 березня 2026 року, видавши повістку. 18 березня 2026 року він в черговий раз по повістці прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де його повідомили, що він порушив правила військового обліку, а саме не прибув до них на 10.00 год. 27 лютого 2026 року. Він заперечив, повідомивши, що прибув 27.02.2026 року. Вони оглянули журнали, підтвердили факт його прибуття, однак повідомили, що рішення приймають не вони, а ІНФОРМАЦІЯ_4 . В оскаржуваній постанові не вказано, на підставі яких доказів суб`єкт владних повноважень дійшов до висновку про вчинення ним адміністративного правопорушення. Немає жодних даних про це і в протоколі про адміністративне правопорушення.
Ухвалою Борщівського районного суду від 31.03.2026 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
07.04.2026 представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог. Вказав, що Позивачу була направлена належним чином оформлена повістка про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де позивач перебуває на військовому обліку. Однак, він на визначені та повідомлені належним чином дату та час прибуття до Другого відділу не прибув. Не прибувши до ІНФОРМАЦІЯ_2 та не надавши пояснень щодо поважності причин свого неприбуття за належним чином оформленою повісткою, позивач допустив порушення абзацу 7 частини 3 статті 22 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, а також ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, про що і було винесено оскаржувану постанову.
08.04.2026 представник позивача – адвокат Когут О.В. подав відповідь на відзив, в якому вказав, що відповідач у відзиві не зазначив та не надав суду доказів, коли саме ОСОБА_1 було направлено повістку, не надав саму повістку та її текст, не довів, яким чином позивачу було направлено дану повістку, не надав доказів, що ця повістка була повернута та коли саме і причину її неотримання.
Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Когут О.В. в залі судового засідання позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , в зал судового засідання не прибув у поданому відзиві просить справу слухати у його відсутності.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних міркувань.
Частиною 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно зі ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
За приписами ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущений строк. Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 18 березня 2026 року такий складений офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , про те, що ОСОБА_1 18.03.2026 о 10:16 год. прибув до ІНФОРМАЦІЯ_5 . З матеріалів справи про адміністративне правопорушення установлено, що ОСОБА_1 облікується як такий, що порушив правила військового обліку, з 10.03.2026, чим порушив правила військового обліку та вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення №1581 від 24.03.2026 р., винесеної т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_6 , позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн.
Як вбачається із змісту спірної постанови від 24 березня 2026 року, ОСОБА_1 18 березня 2026 року о 10 год 16 хвприбув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час звірки облікових даних було виявлено адміністративне правопорушення, а саме  ОСОБА_1 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 по повістці о 10.00 год 27.02.2026 з метою уточнення військово-облікових даних. ОСОБА_1 на визначену та повідомлену належним чином дату і час та місце прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився. Будь-яких підтверджуючих документів, які б засвідчували поважність неприбуття у визначений строк не надав.
Згідно із частиною третьою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Відповідно до абзацу 7 частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
Відповідно до п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16 травня 2024 року, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:
1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;
2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:
день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період (порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію) тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (ст. 235 КУпАП).
Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд, оцінивши та дослідивши докази у їх сукупності, приходить до переконання про порушення відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , в ході якого обставини справи були досліджені неповно, адже як встановлено в судовому засіданні, останній прибув 27.02.2026 на 10 год. до ІНФОРМАЦІЯ_1  для уточнення даних по повістці, що стверджено відповіддю начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 на ОСОБА_7 №2/1419 від 10.04.2026, наданою на адвокатський запит. 
Крім того, матеріали справи не містять, а відповідачем не надано доказів належного повідомлення  ОСОБА_1 ,про надсилання та вручення повістки (запрошення) на 10.00 год. 27.02.2026, для прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_6 з метою уточнення облікових даних.
Крім цього слід зазначити, що суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу та настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на ухилення від явки. Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Відповідно дост.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Тобто ОСОБА_1 мав знати, що його викликають до ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак свідомо не з`явився, при цьому обов`язок довести вказану обставину в силу ст. 77 КАС України покладається на відповідача, що ним не доведено.
Як вбачається із адміністративного позову, та встановлено в судому засідання ОСОБА_1 прибув 27.02.2026 до ІНФОРМАЦІЯ_2  за повісткою у вказаний у повістці час, що стверджено самим відповідачем.
Таким чином, на переконання суду, відповідачем не доведено вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП.
Також, начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 під час розгляду протоколу не встановив і суду не надано доказів підставності виклику  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення яких саме даних, оскільки судом встановлено, що у відповідача були всі дані на  ОСОБА_1 станом на 27.02.2026.
Крім того, відповідачем суду не надано оригіналу повістки, яка нібито була направлена позивачу, і суд позбавлений можливості надати оцінку, як письмовому доказу. 
З урахуванням викладеного, а також шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення. При цьому суд керується положеннями ч.3 ст.62 Конституції України, відповідно до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийнятим без повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню.
Крім того при задоволенні позову суд вважає, що позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1  суму сплаченого ним судового збору при зверненні із адміністративним позовом в суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України.
Керуючись ст.ст. 241-246, 286, 293 КАС України, суд -
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.
Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення №1581 від 24 березня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень, провадження у справі закрити.
Стягнути в користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Чортківського районного територіального центру комплектації суму судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із адміністративним позовом в суд, що становить 665,60 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. 
Позивач: ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Головуючий Чир П. В.