ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року	Львів	Справа № 140/7511/25 пров. № А/857/3775/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді - Мікули О. І.,
суддів - Кузьмича С. М., Курильця А. Р., 
з участю секретаря судового засідання – Волчанського А. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2025 року у справі №140/7511/25 за адміністративним позовом Приватного підприємства "Голдкар" до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
суддя в 1-й інстанції – Андрусенко О. О.,
дата ухвалення рішення – 17 грудня 2025 року,
місце ухвалення рішення – м. Луцьк,
дата складання повного тексту рішення – 17 грудня 2025 року,

в с т а н о в и в:

Позивач – Приватне підприємство "Голдкар" звернулося в суд з позовом до відповідача – Волинської митниці, в якому просило визнати протиправним та скасування податкові повідомлення-рішення від 14 березня 2025 року №UA205000202546 по миту на суму 6186 638,95 грн; від 14 березня 2025 року №UA205000202547 по спеціальному миту на суму 124770,98 грн; від 14 березня 2025 року №UA205000202548 по миту на суму 5730834,39 грн; від 14 березня 2025 року №UA205000202549 по податку на додану вартість (далі – ПДВ) на суму 2505267,46 грн ПДВ і суму у розмірі 266501,85 грн штрафних санкцій, всього донараховано на суму 2771769,31 грн.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2025 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Волинської митниці від 14 березня 2025 року №UA205000202546, від 14 березня 2025 року №UA205000202547, від 14 березня 2025 року №UA205000202548, від 14 березня 2025 року №UA205000202549.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню. В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що 22 січня 2025 року Волинська митниця призначила документальну невиїзну перевірку ПП «Голдкар» у зв`язку з отриманням документально підтвердженої інформації щодо не підтвердження преференційного походження товарів, не підтвердження автентичності документів, а також про фальсифікацію сертифікату загальної форми від уповноважених органів іноземних держав. За результатами проведеної перевірки встановлено, що при переміщенні через митний кордон України та митному оформленні товарів згідно з МД від 20 грудня 2021 року №UA204040/2021/009867, від 30 грудня 2021 року №UA204080/2021/046239 ПП «ГОЛДКАР» надало документи, що містять неправдиві відомості про вартість товару і, як наслідок, декларантом під час декларування товару за даними МД занижено митну вартість на суму 484092,84, чим порушено вимоги пункту 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України. Крім того, відповідно до рішення міжвідомчої комісії від 21 квітня 2024 року №СП-487/2021/4411-03 «Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну зрізаних свіжих троянд незалежно від країни походження та експорту» встановлено застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну товару незалежно від країни походження та експорту «Зрізані квіти, придатні для складання букетів, свіжі троянди», що можуть класифікуватися згідно з УКТ ЗЕД за кодом 06031100 у розмірі 56%. Таким чином, за результатами перевірки встановлено відсутність підстав для звільнення від сплати ввізного мита, антидемпінгового мита на товар №1 «Зрізані квіти, придатні для складання букетів свіжі троянди з 01 листопада до 31 травня, в асортименті, латинська назва/кількість, шт.Rosa/17000шт. Загальна кількість-17000шт.» за МД від 18 квітня 2022 року №UA205140/2022/023262 ввезеного на адресу ПП «ГОЛДКАР». Таким чином, за результатами розрахунку митних платежів до бюджету підлягає сплаті 318003,21 грн (ввізне мито – 59549,55 грн, антидемпінгове – 124770,98 грн, ПДВ – 133 682,68 грн). Крім того, ще одним порушенням є те, що митні органи Угорщини та Бельгії підтвердили фальсифікацію сертифікатів EUR.1, що виключає застосування тарифних преференцій. Це призвело до заниження податкових зобов`язань ПП «Голдкар» на 14229508,57 грн (ввізне мито – 11857923,79 грн, ПДВ – 2371584,78 грн). З врахуванням наведеного вище просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Відзив на апеляційну скаргу позивачем поданий не був. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Представник відповідача (апелянта) – Наумчик Р. П. у судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Представники позивача – Боярчук П. А., Давидюк О. Ф. у судовому засіданні не погодилися з доводами апеляційної скарги і вважають, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін. 
Заслухавши суддю-доповідача та пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ПП “Голдкар” зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 16 липня 2021 року за номером запису: 1001981020000013410 та з 01 серпня 2021 року є платником ПДВ.
Відповідно до наказу від 22 січня 2025 року №23 на підставі пункту 7 частини першої статті 336, пункту 1, 2 частини третьої статті 345, пункту 2 частини другої статті 351 МК у зв`язку з надходженням документально підтвердженої інформації від уповноважених органів: Республіки Угорщина від 18 жовтня 2023 року №1710529281, від 24 травня 2024 року №1681785299, від 16 лютого 2024 року №1741191183; Республіки Бельгія від 01 жовтня 2024 року №2024/N6A2N30/00015972/2; Словацької Республіки від 08 березня 2023 року №117850/2023-2000102/109 про не підтвердження преференційного походження товарів, зазначених у сертифікатах з перевезення EUR.1, які надавалися при митному оформленні за митними деклараціями згідно з додатком; Королівства Нідерланди від 14 березня 2023 року №NL22ZA00663064WZ та Республіки Польща від 24 травня 2022 року №0201-IGM.541.496.2022.2.RLM про непідтвердження автентичності документів, які надавалися при митному оформленні товарів за митними деклараціями від 20 грудня 2021 року №UA204040/2021/009867, від 30 грудня 2021 року №UA204080/2021/046239; Королівства Нідерланди від 14 травня 2024 року №MvdW, від 28 травня 2024 року №MvdW про фальсифікацію сертифікату загальної форми, який надавався при митному оформленні товарів щодо яких встановлено особливі види мита за митною декларацією від 18 квітня 2022 року №UA205140/2022/023262, Волинською митницею проведено документальну невиїзну перевірку з 30 січня 2025 року тривалістю 5 робочих днів за адресою: вулиця Призалізнична, будинок 13, село Римачі, Любомльський (Ковельський) район, Волинська області ПП “Голдкар” щодо обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування, а саме: правомірності застосування тарифної пільги (тарифної преференції) по сплаті ввізного мита за кодом митної преференції “410” в рамках Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 №1678-VII при митному оформленні товарів за митними деклараціями згідно з додатком; правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів за митними деклараціями від 20 грудня 2021 року №UA204040/2021/009867, від 30 грудня 2021 року №UA204080/2021/046239, достовірності наданих відомостей та документів щодо країни походження товару, обґрунтованості та законності звільнення від сплати антидемпінгово мита при імпорті товару №1 “Зрізані квіти, придатні для складання букетів свіжі троянди з 1 листопада до 31 травня…” за митною декларацією від 18 квітня 2022 року №UA205140/2022/023262.
Відповідачем 22 січня 2025 року оформлено та направлено повідомлення про призначення документальної невиїзної перевірки №7.3-2/19/13/1038, яке вручено представнику позивача за довіреністю 27 січня 2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату грошового переказу.
За результатами перевірки Волинською митницею складено акт від 18 лютого 2025 року №7/25/7.3-19/17/44298630, яким встановлено порушення позивачем:
- статті 43, статті 44, статті 49, частини першої статті 51, пункту 2 частини другої статті 52, частини четвертої статті 58, частини першої та восьмої статті 257, статті 270, статті 279, пунктів 1 та 4 частини першої статті 266, частини п`ятої та частини дев`ятої статті 280, статті 282, частини першої та частини п`ятої статті 281 МК України, вимог статті 15, 16 Доповнення 1 до Регіональної конвенції, рішення Міжвідомчої комісії від 21 квітня 2024 року №СП-487/2021/4411-03 “Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну зрізаних свіжих троянд незалежно від країни походження та експорту” в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного та антидемпінгового мита на загальну суму 12 042 244,32 грн;
- підпункту “в” пункту 185.1 статті 185, пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 ПК України в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму на загальну суму 2505267,46 грн.
Вказаний акт був надісланий на юридичну адресу ПП “Голдкар” та вручений за довіреністю 03 березня 2025 року.
10 березня 2025 року ПП “Голдкар” подало заперечення на акт про результати документальної невиїзної перевірки від 18 лютого 2025 року №7/25/7.3-19/17/44298630 та відповідачем 21 березня 2025 року оформлено висновок №0028/7.3-19/44298630, яким висновки акту перевірки залишено без змін, а заперечення без задоволення.
На підставі висновків акту перевірки від 18 лютого 2025 року №7/25/7.3-19/17/44298630 митницею прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення:
- від 14 березня 2025 року №UA205000202546 (форми “Р”), яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем “Мито на товари, що ввозиться на територію України суб`єктами господарювання” в розмірі 6186638,95 грн;
- від 14 березня 2025 року №UA205000202547 (форми “Р”), яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем “Спеціальне мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання” в розмірі 124770,98 грн;
- від 14 березня 2025 року №UA205000202548 (форми “Р”), яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем “Мито на нафтопродукти, транспортні засоби та шини до них, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності (крім мита, яке сплачується при поміщенні суден у митний режим тимчасового ввезення з умовами” в розмірі 5730834,39 грн;
- від 14 березня 2025 року №UA205000202549 (форми “Р”), яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем “Податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів” в розмірі 2505267,46 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 266501,85 грн.
Вказані податкові повідомлення-рішення були надіслані позивачу листом Волинської митниці від 17 березня 2025 року №7.3-2/19/13/3209 та отримані за довіреністю 24 березня 2025 року.
Наведені вище податкові повідомлення-рішення (від 14 березня 2025 року №UA205000202546, №UA205000202547, №UA205000202548, №UA205000202549 (форми “Р”) були оскаржені 02 квітня 2025 року до Державної митної служби України та рішенням про результати розгляду скаргу від 03 червня 2025 року №5/10-06/13/3484 скаргу ПП “Голдкар” залишено без задоволення.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів суду належними та допустимими доказами правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, разом з тим, під час митного оформлення імпортованих товарів позивач надав Волинській митниці всі необхідні документи для завершення митних процедур та щодо достовірності, достатності, повноти або належності яких з боку митного органу не було жодних зауважень та ним не відмовлено у застосуванні преференцій з ввізного мита на товари, що возяться на територію України. Крім того, зі змісту листів уповноважених органів не вбачається підтвердження фіктивності (недійсності) Сертифікатів з перевезення (походження) товару форми EUR.1 чи підтвердження походження товару іншого, ніж ЄС, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.
Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.
Колегія суддів з врахуванням ч.1 ст.308 КАС України переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
За змістом ст.49 МК України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Статтею 50 МК України передбачено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для: нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Відповідно до ч.1 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
За змістом ч.1, 5 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску.
Відповідно до ч.1, 2 ст.293 МК України особою, на яку покладається обов`язок із сплати митних платежів, є декларант. Особою, на яку покладається обов`язок із сплати донарахованих митних платежів - податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки, є відповідний платник податків.
Згідно з п.7 ч.1 ст.336 МК України митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.
За змістом ст.345 МК України документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких митні органи переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних та інших платежів, а також пені, контроль за справлянням яких покладено на митні органи (частина перша).
Відповідно до ч.3, 6 ст.345 МК України митні органи мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань митної справи щодо:
1) правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів;
2) обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування, застосування знижених ставок ввізного мита;
3) правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення;
4) відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або умовам процедури кінцевого використання, та/або відповідності фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів підприємства, що перевіряється, інформації, зазначеній у митній декларації, декларації митної вартості, за якими проведено митне оформлення товарів у відповідному митному режимі;
5) законності переміщення товарів через митний кордон України, у тому числі ввезення товарів на територію вільної митної зони або їх вивезення з цієї території.
Результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення митним органом суми податкового зобов`язання підприємства щодо сплати митних платежів, здійснення заходів, передбачених законами України.
Процедура оформлення результатів документальних виїзних (планових/позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання підприємствами (громадянами) законодавства України з питань митної справи визначається Порядком оформлення митними органами результатів документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 10 грудня 2021 року №658, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 21.01.2022 за №70/37406 (далі - Порядок №658).
Згідно з п.3 Порядку №658 результати проведення документальних перевірок оформлюються у формі акта або довідки.
Структурний підрозділ митного органу, до функціональних повноважень якого належать організація та проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань митної справи, здійснює ведення електронних журналів обліку актів (довідок) про результати проведення документальних перевірок (далі - журнал) за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.
Нумерація актів (довідок) у журналі відображається в порядку зростання в межах календарного року та має такий формат: N/R/P/K, де: N - порядковий номер; R - зазначаються дві останні цифри року, у якому проведено перевірку; P - код структурного підрозділу, відповідального за проведення перевірки; K - код за ЄДРПОУ / реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку в паспорті).
За змістом п.4, 6 розділом І Порядку №685 акт (довідка) про результати документальної перевірки складається у двох примірниках та підписується посадовими особами митних органів, які проводили перевірку, а також керівником підприємства або уповноваженою ним особою, або громадянином, який переміщував товар через митний кордон України з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств. Титульний аркуш акта (довідки) документальної перевірки оформлюється на номерному бланку митного органу для складання актів (довідок) про результати документальних перевірок.
Відповідно до п.2 розділу ІІІ Порядку №685 акт (довідка) про результати документальної перевірки після підписання уповноваженими особами митного органу, які проводили таку перевірку, реєструється у журналі митного органу в порядку, передбаченому абзацом другим пункту 3 розділу I цього Порядку, протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем закінчення встановленого для проведення перевірки строку.
Згідно з п.8 Порядку №685 усі вартісні показники відображаються у національній валюті України. У разі використання показників, виражених в іноземній валюті, в акті (довідці) одночасно відображається їх еквівалент у національній валюті за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на дату проведення фінансово-господарських операцій, якщо інше не встановлено законом.
Як вбачається з матеріалів справи, Волинською митницею за результатами перевірки складено акт від 18 лютого 2025 року №7/25/7.3-19/17/44298630, яким встановлено порушення позивачем:
- статті 43, статті 44, статті 49, частини першої статті 51, пункту 2 частини другої статті 52, частини четвертої статті 58, частини першої та восьмої статті 257, статті 270, статті 279, пунктів 1 та 4 частини першої статті 266, частини п`ятої та частини дев`ятої статті 280, статті 282, частини першої та частини п`ятої статті 281 МК України, вимог статті 15, 16 Доповнення 1 до Регіональної конвенції, рішення Міжвідомчої комісії від 21 квітня 2024 року №СП-487/2021/4411-03 “Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну зрізаних свіжих троянд незалежно від країни походження та експорту” в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного та антидемпінгового мита на загальну суму 12 042 244,32 грн;
- підпункту “в” пункту 185.1 статті 185, пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 ПК України в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму на загальну суму 2505267,46 грн.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що такий акт перевірки від 18 лютого 2025 року №7/25/7.3-19/17/44298630 та додатки до акту перевірки відповідають усім вимогам встановленим Порядком №685
Матеріалами справи стверджується, що на підставі висновків акту перевірки від 18 лютого 2025 року №7/25/7.3-19/17/44298630 митницею прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення:
- №UA205000202546 (форми “Р”), яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем “Мито на товари, що ввозиться на територію України суб`єктами господарювання” в розмірі 6186638,95 грн;
- №UA205000202547 (форми “Р”), яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем “Спеціальне мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання” в розмірі 124770,98 грн;
- №UA205000202548 (форми “Р”), яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем “Мито на нафтопродукти, транспортні засоби та шини до них, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності (крім мита, яке сплачується при поміщенні суден у митний режим тимчасового ввезення з умовами” в розмірі 5730834,39 грн;
- №UA205000202549 (форми “Р”), яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем “Податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів” в розмірі 2505267,46 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 266501,85 грн.
Даючи правову оцінку правомірності прийнятих відповідачем за результатами проведеної перевірки оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.
За змістом ч.1 ст.271 МК України мито - це загальнодержавний податок, встановлений Податковим кодексом України та цим Кодексом, який нараховується та сплачується відповідно до цього Кодексу, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Нормами підпункту “в” пункту 185.1. статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з ввезення товарів на митну територію України.
Відповідно до п.187.8. ст.187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.
Згідно з п.190.1 ст.190 ПК України базою оподаткування податком на додану вартість для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті й включаються до ціни товарів.
За змістом ст.272 МК України ввізне мито встановлюється на товари, що ввозяться на митну територію України. Встановлення нових та зміна діючих ставок ввізного мита, визначених Митним тарифом України, здійснюються Верховною Радою України шляхом прийняття законів України.
Відповідно до ч.1,5 ст.281 МК України допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори. У разі якщо імпорт товару є об`єктом антидемпінгових, компенсаційних або спеціальних заходів, тарифні пільги (тарифні преференції) не встановлюються або зупиняються чи припиняються, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Верховна Рада Законом України №1678-VII від 16.09.2014 ратифікувала Угоду від 27.06.2014 про асоціацію між Україною, з однієї сторони та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, якою, серед іншого, передбачено поглиблену та всеохоплюючу зону вільної торгівлі між Україною та Європейським Союзом.
Стаття 26 частини 1 глави 1 розділу IV Угоди встановлює, що положення цієї Глави застосовуються до торгівлі товарами, що походять з територій Сторін. Для цілей цієї Глави “походження” означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі I “Щодо визначення концепції походження товарів і методів адміністративного співробітництва” (далі - Протокол I, до цієї Угоди).
Стаття 29 частини 1 глави 2 розділу IV Угоди визначає, що кожна Сторона зменшує або скасовує ввізне мито на товари, що походять з іншої Сторони, відповідно до Графіків, встановлених у Додатку I-A до цієї Угоди.
Згідно з п.1 ст.2 розділу 2 Протоколу I з метою впровадження цієї Угоди наступні товари мають вважатися як такі, що походять з Європейського Союзу:
1. товари, цілком вироблені в Європейському Союзі, як це визначається у статті 5 цього Протоколу;
2. товари, отримані в Європейському Союзі з матеріалів, які не були вироблені цілком у Європейському Союзі, за умови, що такі матеріали пройшли достатню обробку в ЄС відповідно до статті 6 цього Протоколу.
За змістом п.1 ст.16 розділу 5 Протоколу I товари, що походять з Європейського Союзу, товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів:
(a) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III до цього Протоколу; або
(b) у випадках, вказаних у статті 22 (1) цього Протоколу, - декларація, що надалі іменуватиметься “декларацією інвойс”, надана експортером до інвойсу, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати; текст декларації інвойс наведений у Додатку IV до цього Протоколу.
Відповідно до п.1-6 статті 22 розділу 5 Протоколу 1 декларація інвойс, зазначена в статті 16 (1) (b) цього Протоколу, може бути складена: (a) затвердженим експортером у розумінні статті 23 цього Протоколу або (b) експортером будь-якої партії товару, що складається з одного чи декількох місць товарів, що походять з певної країни, сукупна вартість яких не перевищує 6000 євро.
Декларація інвойс може бути складена, якщо розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України і відповідають іншим вимогам цього Протоколу. Експортер, який складає декларацію інвойс, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів країни експорту надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу. Складання декларації інвойс здійснюється експортером шляхом штампування, машинописного чи поліграфічного друкування на інвойсі, повідомленні про доставку чи іншім комерційнім документі декларації, текст якої наведено у Додатку IV до цього Протоколу, з використанням однієї з мовних версій, викладених у цьому Додатку, і згідно з чинним законодавством країни експорту. Якщо декларація складена від руки, це має бути зроблено чорнилом і друкованими літерами. Декларації інвойс мають бути власноручно підписані експортером, що їх склав. Проте затверджений експортер у розумінні статті 23 цього Протоколу не повинен підписувати такі декларації, якщо він надав митним органам країни експорту письмове зобов`язання нести повну відповідальність за всі декларації інвойс, у яких він зазначений, так, ніби вони підписані ним власноручно. Декларація інвойс може бути складена експортером тоді, коли товари, яких вона стосується, експортуються, або після експортування за умови подання цієї декларації в країні імпорту не пізніше ніж протягом двох років після імпортування товарів, яких вона стосується.
Згідно з п.1-3 ст.33 Протоколу І подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватися у довільному порядку або тоді, коли митні органи країни імпорту мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цього Протоколу.
З метою реалізації положень пункту 1 цієї статті митні органи країни імпорту повинні повернути сертифікат з перевезення товару EUR.1 та інвойс, якщо він був поданий, декларацію інвойс або копії цих документів митним органам країни експорту, вказавши, якщо це доречно, причини запиту. Будь-які отримані документи й інформація, що вказують на недостовірність інформації, наведеної в підтвердженні походження, повинні бути передані на підтримку запита про перевірку.
Перевірка має бути здійснена митними органами країни експорту. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними.
За змістом п.5-6 ст.33 Протоколу І митні органи, на запит яких була здійснена перевірка, мають бути повідомлені про її результати якомога раніше. Ці результати повинні чітко вказувати на те, чи є перевірені документи достовірними та, чи розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України й відповідають іншим вимогам цього Протоколу.
Якщо у випадку обґрунтованих сумнівів відповідь на запит про перевірку не надійшла протягом десяти місяців з дати подання цього запита, або якщо відповідь не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів, митні органи, що подали запит, повинні за відсутності виняткових обставин відмовити у наданні права на преференції.
Відповідно до ч.1, 2, 6 ст.36 МК України країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.
Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.
Положення цього Кодексу застосовуються для визначення походження товарів, на які при ввезенні їх на митну територію України поширюється режим найбільшого сприяння (непреференційне походження), з метою застосування до таких товарів передбачених законом заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.
Згідно з ч.3 ст.41 МК України встановлює, що сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом цієї країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.
За змістом ч.8-9 ст.41 МК України у разі якщо в документах про походження товару є розбіжності у відомостях про країну походження товару або митним органом встановлено інші відомості про країну походження товару, ніж ті, що зазначені в документах, декларант або уповноважена ним особа має право надати митному органу для підтвердження відомостей про заявлену країну походження товару додаткові відомості.
Додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фітосанітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках-експертизах відповідних органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товару.
Відповідно до ч.1-3 ст.43 МК України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.
У разі виникнення сумнівів щодо дійсності документів про походження товару та/або правильності відомостей, що в них містяться, зокрема щодо відомостей про країну походження товару, митний орган може перевірити факт видачі сертифіката та/або його зміст на веб-сайті компетентного органу (організації), що видав сертифікат, або звернутися у паперовій або електронній формі до такого компетентного органу (організації) із запитом про проведення перевірки автентичності документа про походження товару та відповідності походження товару правилам походження, встановленим цим Кодексом.
Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.
Згідно з ч.8 ст.43 МК України у разі, якщо в документах про походження товару є розбіжності у відомостях про країну походження товару або органом доходів і зборів встановлено інші відомості про країну походження товару, ніж ті, що зазначені у документах, декларант або уповноважена ним особа має право надати митному органу для підтвердження відомостей про заявлену країну походження товару додаткові відомості.
За змістом ч.9 ст.43 МК України додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фітосанітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках-експертизах відповідних органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товару.
Відповідно до ч.1, 2 ст.44 МК України для підтвердження країни походження товару митний орган у передбачених законом випадках має право вимагати та отримувати документи про походження такого товару. У разі ввезення товару на митну територію України документ, що підтверджує країну походження товару, обов`язково подається у разі, якщо це необхідно для застосування митно-тарифних заходів регулювання зовнішньоекономічної діяльності, кількісних обмежень (квот), інших заходів економічного або торговельного характеру, що здійснюються в односторонньому порядку або відповідно до двосторонніх чи багатосторонніх міжнародних договорів, укладених відповідно до закону, або заходів, що здійснюються відповідно до закону для забезпечення здоров`я населення чи суспільного порядку, а також у разі, якщо в органу доходів і зборів є підстави для підозри в тому, що товар походить з країни, товари якої заборонені до переміщення через митний кордон України згідно із законодавством України.
Згідно з ч.1 ст.45 МК України у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, митний орган може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.
За змістом ч.1 ст.289 МК України обов`язок із сплати митних платежів виникає, зокрема, після завершення митного оформлення товарів та їх випуску, якщо внаслідок перевірки митної декларації чи за результатами документальної перевірки митний орган самостійно визначає платнику податків додаткові податкові зобов`язання; в інших випадках, встановлених Податковим кодексом України.
Відповідно до п.54.4 ст.54 ПК України у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.
З системного аналізу наведених вище правових норм суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що підставою для висновку про заниження суб`єктом господарювання податкових зобов`язань під час ввезення товарів на митну територію України може слугувати лише офіційна документально-підтверджена інформація від уповноважених органів іноземних держав щодо, зокрема, вартості ввезених товарів. Крім того, така інформація повинна підтверджувати або не підтверджувати автентичність поданих документів щодо ввезених товарів і стосуватись зовнішньоекономічних операцій, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.
Як вбачається з матеріалів справи, підставою для здійснення перевірки Приватного підприємства "Голдкар" було отримання відповідачем листів Державної митної служби України про отримані відповіді уповноважених органів іноземних держав, а саме: Республіки Угорщина від 18 жовтня 2023 року №1710529281, від 24 травня 2024 року №1681785299, від 16 лютого 2024 року №1741191183; Республіки Бельгія від 01 жовтня 2024 року №2024/N6A2N30/00015972/2; Словацької Республіки від 08 березня 2023 року №117850/2023-2000102/109; Королівства Нідерланди від 14 березня 2023 року №NL22ZA00663064WZ та Республіки Польща від 24 травня 2022 року №0201-IGM.541.496.2022.2.RLM та Королівства Нідерланди від 14 травня 2024 року №MvdW, від 28 травня 2024 року №MvdW.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що надані митним органом листи та додатки іноземною мовою на підтвердження порушення позивачем норм митного законодавства, не є допустимими, достовірними та належними доказами, оскільки вони не перекладені українською мовою та не легалізовані у встановлений законом спосіб, а тому не можуть бути підставою для висновку про порушення позивачем митних правил.
Щодо покликань митного органу на те, що листи уповноважених органів Республіки Угорщина від 18 жовтня 2023 року №1710529281, від 24 травня 2024 року №1681785299, від 16 лютого 2024 року №1741191183; Республіки Бельгія від 01 жовтня 2024 року №2024/N6A2N30/00015972/2; Словацької Республіки від 08 березня 2023 року №117850/2023-2000102/109; Королівства Нідерланди від 14 березня 2023 року №NL22ZA00663064WZ та Республіки Польща від 24 травня 2022 року №0201-IGM.541.496.2022.2.RLM; Королівства Нідерланди від 14 травня 2024 року №MvdW, від 28 травня 2024 року №MvdW надіслані відповідними органами іноземних держав у рамках Угоди та Конвенції на запит Держмитслужби офіційно, складені англійською мовою, яка є мовою міжнародного спілкування, їх переклад не є обов`язковим, то колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.
Згідно зі ст.13 Закону України “Про міжнародне приватне право” документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.
Як правильно зазначив суд першої інстанції, отримані від Палати фіскального адміністрування Республіки Польща, податкової та митної адміністрації Нідерландів, Головного офісу Торгово-промислової палати Нідерландів, Національної Податкової та Митної Адміністрації Угорщини та Федеральної державної служби фінансів Бельгії є офіційними документами і апостиль повинен підтверджувати їхню дійсність та робить ці документи чинним на території держав-учасниць Гаазької конвенції 1961 року.
При цьому, документи складені іноземною мовою на підтвердження правомірності висновків акту перевірки щодо порушення позивачем норм законодавства не є допустимими, достовірними та належними, оскільки такі не перекладені українською мовою та не легалізовані в установлений законом спосіб, а тому не можуть бути підставою для висновку про порушення позивачем митних правил.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що надані відповіді уповноважених органів іноземних держав, які були підставою для проведення перевірки, надані до суду вибірково, оскільки у матеріалах справи відсутні такі листи: Республіки Угорщина від 18 жовтня 2023 року №1710529281, від 16 лютого 2024 року №1741191183; Словацької Республіки від 08 березня 2023 року №117850/2023-2000102/109 та Королівства Нідерланди від 28 травня 2024 року №MvdW.
Крім того, з наявних у матеріалах справи перекладів листів вбачається, що лист податкової та митної адміністрації Нідерландів від 14 березня 2023 року №NL22ZA00663064WZ перекладено Авраменко К.О.; лист Головного офісу Торгово-промислової палати Нідерландів від 14 травня 2024 року №MvdW та Федеральної державної служби фінансів Бельгії від 01 жовтня 2024 року №2024/N6A2N30/00015972/2 перекладено невідомою особою із бюро перекладів “Lingvo Team”; лист Національної Податкової та Митної Адміністрації Угорщини від 24 травня 2024 року №1681785299 перекладено ОСОБА_1 .
Як правильно звернув увагу суд першої інстанції, ні посади вказаних осіб, ні здійснення перекладу як перекладачем чи у зв`язку з виконанням посадових обов`язків працівника митниці, ні документа, що підтверджує володіння знаннями іноземної мови та рівень такого знання, ні відомостей про її відношення до митного органу України (Державної митної служби України, Волинської митниці, тощо) матеріали справи не містять, а тому колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем під час перевірки було використано інформацію, яка не може бути належним та допустимим доказом порушення позивачем вимог митного законодавства, у зв`язку з чим контролюючий орган при проведенні перевірки та при прийнятті оскаржуваних рішень діяв з порушенням чинних норм законодавства України.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 червня 2025 року у справі №804/2029/17.
Колегія суддів зазначає, що документи іноземного походження можуть використовуватися під час розгляду справи лише за умови їх перекладу українською мовою та нотаріального засвідчення правильності перекладу відповідно до статті 79 Закону України «Про нотаріат» і Порядку вчинення нотаріальних дій, разом з тим, у спірних правовідносинах, відповідач не надав належним чином перекладених і засвідчених документів, тому суд визнав їх неналежними доказами. Листи іноземних органів не можуть бути допустимими доказами, оскільки не відповідають вимогам щодо форми та змісту.
Даючи правову оцінку встановлених митницею порушень під час проведення документальної невиїзної перевірки, колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.
Як встановлено митним органом, при переміщенні через митний кордон України та митному оформленні товарів згідно з МД від 20 грудня 2021 року №UA204040/2021/009867, від 30 грудня 2021 року №UA204080/2021/046239 ПП “Голдкар” надано документи, які містять неправдиві відомості про вартість товару і, як наслідок, декларантом під час декларування товару за даними МД занижено митну вартість на суму 484092,84 грн, чим порушено вимоги п.2 ч.2 ст.52 МК України.
Керуючись пп.54.3.6 п.54.3 ст.54 ПК України, яким визначено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях та відповідно до пункту 102.1 статті 102 ПК України, проведено розрахунок митних платежів, які підлягають сплаті до бюджету за митними деклараціями від 20 грудня 2021 року №UA204040/2021/009867, від 30 грудня 2021 року №UA204080/2021/046239, від 18 квітня 2022 року №UA205140/2022/023262 на загальну суму платежів 318 003,21 грн в тому числі: ввізне мито - 59 549,55 грн, антидемпінгове мито - 124 770,98 грн та ПДВ - 133 682,68 грн.
Вказане порушення узгоджується з листом Рівненської митниці від 26 травня 2023 року №7.13-1/20/7-40/3529, де надіслано відповідь митних органів Королівства Нідерланди від 14 березня 2023 року №NL22ZA00663064WZ (доведено листом ДМСУ від 28 квітня 2023 року №26/26-04/7.13/928) щодо результатів проведення перевірки автентичності документів, наданих при ввезенні на митну територію України товару “Сідельний тягач, марка DAF, модель FT CF75, календарний рік виготовлення 2007, модельний рік виготовлення 2007, шасі XLRTE75PC0E785161...”. Митними органами Королівства Нідерланди до відповіді долучено копію експортної декларації від 15 грудня 2021 року №21NLKX7F0LAJVXWD58. На підставі даної експортної декларації продавцем BOON TRUCKS&TRAILRS (Нідерланди) реалізовано покупцю Kravchuk Yury (Україна), згідно з інвойсом від 15 грудня 2021 року №2021/375, за ціною 6000,00 Євро, на комерційних умовах поставки EXW Goes, сідельний тягач DAF FT CF75, шасі XLRTE75PC0E785161, про що свідчать дані виписки з банку, що була долучена до відповіді митних органів Королівства Нідерланди.
Митне оформлення транспортного засобу, що кореспондується за номером кузова НОМЕР_1 з відомостями витягу експортної митної декларації від 15 грудня 2021 року №21NLKX7F0LAJVXWD58, здійснено за МД від 20 грудня 2021 року №UA204040/2021/009867. До митного оформлення за вказаною МД декларантом заявлено наступні відомості: продавець- CARWELL TRADE LTD, покупець – ПП “Голдкар”, рахунок – від 17 грудня 2021 року №237-12В, комерційні умови поставки – DAP Bila Krynytsia, фактурна вартість - 4275,00Євро. Митна вартість товару визначена декларантом за основним методом на рівні 131914,96 грн (4275,00 Євро), що менше фактурної вартості згідно з інвойсом від 15 грудня 2021 року №2021/375, наданого митними органами Королівства Нідерланди.
Таким чином, за результатами аналізу отриманих документів встановлено невідповідність інформації щодо назви відправника, отримувача, комерційних умов поставки, реквізитів рахунків, фактурної вартості товару, ввезеного на адресу ПП “Голдкар” за МД від 20 грудня 2021 року №UA204040/2021/009867. Разом з тим, характеристики транспортного засобу (марка, модель, ідентифікаційний номер кузова) є ідентичними.
Крім того, листом Рівненської митниці від 28 липня 2022 року №7.13-2/20/7-40/4126 надіслано відповідь митних органів Республіки Польща від 24 травня 2022 року №0201- IGM.541.496.2022.2.RLM (доведено листом ДМСУ від 15 липня 2022 року №26/26- 04/7.13/1062) щодо результатів проведення перевірки дотримання законодавства України з питань митної справи при переміщенні через митний кордон України транспортного засобу: “Легковий автомобіль, марка VOLKSWAGEN, модель TOUAREG, календарний рік виготовлення 2015, модельний рік виготовлення 2016, №кузова НОМЕР_2 …” на адресу ПП “Голдкар” за МД від 30 грудня 2021 року №UA204080/2021/046239. 
Згідно з експортною декларацією від 29 грудня 2021 року 21PL402010E2045073, наданої митними органами Республіки Польща, на підставі якої здійснено вивезення транспортного засобу з території ЄС, фактурна вартість “автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель - TOUAREG, ідентифікаційний номер(VIN) - НОМЕР_2 , календарний рік виготовлення – 2015, модельний рік виготовлення - 2016…” становить 20000,00 євро (615520,00 грн), отримувачем товару зазначено Markiv Ivan ul.Sambirska, 130, 82100 Drohobych, відправником товару FORTIGA SP.Z O.O LUBARTOWSKA 71A, 20-123 LUBLIN, умови поставки - EXW LUBLIN. При ввезенні на митну територію України в митному режимі “імпорт”, заявлена декларантом фактурна вартість даного автомобіля за МД типу ІМ40ДЕ від 30 грудня 2021 року №UA204080/2021/046239 відповідно до інвойсу від 29 грудня 2021 року №393-12D становить 4500,00 євро (138 492,00 грн). 
Митна вартість товару визначена декларантом за резервним методом та становить 184656,00 грн. (6000,00 Євро), що менше фактурної вартості згідно експортної декларації від 29 грудня 2021 року 21PL402010E2045073. Отримувач товару ПП “Голдкар”. Відправником товару в інвойсі від 29 грудня 2021 року №393-12D є CARWELL TRADE LTD New London House 1cv, 6 London Street, London city, United Kingdom, умови поставки DAP UA Дубно. 
Таким чином, за результатами аналізу отриманих документів встановлено невідповідність інформації щодо назви відправника, отримувача, комерційних умов поставки, реквізитів рахунків, фактурної вартості товарів, ввезених на адресу ПП “Голдкар” за МД від 30 грудня 2021 року №UA204080/2021/046239. Характеристики транспортного засобу (марка, модель, ідентифікаційний номер кузова) є ідентичними.
Відповідно до ст.348 МК України посадові особи митних органів під час проведення документальних виїзних перевірок підприємств з метою з`ясування питань перевірки мають право проводити зустрічні звірки.
Підставою для проведення зустрічної звірки є потреба у перевірці відомостей, отриманих від особи, безпосередньо або опосередковано залученої до операцій з товарами, переміщеними через митний кордон України, у тому числі ввезеними на територію вільної митної зони або вивезеними з цієї території, чи від будь-якої іншої особи, яка може володіти документами та даними, необхідними для прийняття рішення за результатами перевірки, якщо така особа не надасть пояснень та необхідних документальних підтверджень на письмовий запит митного органу протягом трьох робочих днів з дати отримання запиту
Під час зустрічної звірки перевіряються дотримання вимог законодавства при здійсненні зовнішньоторговельних операцій, інформація, яка міститься у митній декларації, декларації митної вартості, а також вид та обсяг операцій з товарами і здійснених розрахунків за них для з`ясування їх реальності та достовірності.
Результати зустрічної звірки можуть бути використані виключно для підтвердження або спростування інформації, що міститься у митній декларації, декларації митної вартості, а також доданих до них комерційних та інших документах.
Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
За результатами зустрічної звірки складається довідка, яка у десятиденний строк після завершення звірки надається для підписання керівнику підприємства, на якому проводилася звірка.
Матеріалами справи стверджується, що покупець сідельного тягача DAF FT CF75, шасі НОМЕР_1 за експортною декларацією від 15 грудня 2021 року №21NLKX7F0LAJVXWD58 - Kravchuk Yury (Україна), а автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель - TOUAREG, ідентифікаційний номер (VIN) - НОМЕР_2 за експортною декларацією від 29 грудня 2021 року 21PL402010E2045073 - Markiv Ivan (Україна).
При цьому, отримавши інформацію від уповноважених органів Королівства Нідерланди та Республіки Польща щодо надання документів до митного оформлення, які, можливого, містять неправдиві відомості про вартість товару, у митного органу виник обов`язок здійснити зустрічну звірку, відповідно до частини третьої статті 348 МК України, з метою підтвердження або спростування сумнівів щодо достовірності заявлених даних. 
Встановлені розбіжності щодо ключових елементів операції, а саме: сторін правочину, умов поставки та фактичної вартості – вимагали застосування цього механізму як єдиного способу отримання достовірних даних та забезпечення належного контролю за дотриманням митного законодавства.
Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що на підставі отриманих від іноземних держав документів та враховуючи характер виявлених невідповідностей, митний орган був зобов`язаний провести зустрічні звірки із суб`єктами, зазначеними в експортних митних деклараціях, з метою встановлення фактичних умов поставки та вартості товарів, однак у матеріалах справи відсутні будь-які докази звернення до зазначених у експортних деклараціях Нідерландів та Польщі експортерів та імпортерів із офіційними запитами щодо надання документів, необхідних для підтвердження фактичних поставки та фактурної вартості транспортних засобів таким особам або, що такі експортери надавали відповіді на подібні звернення.
Крім того, в акті перевірки не наведено доказів того, що документи, які були надані позивачем під час митного оформлення транспортних засобів по МД від 20 грудня 2021 року №UA204040/2021/009867 та від 30 грудня 2021 року №UA204080/2021/046239 були визнані недійсними, а тому митним органом не доведено, що саме ПП “Голдкар” надавались документи, які містять неправдиві відомості, а не ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (особи, які є покупцями, відповідно до експортних декларацій, наданих іноземними державами).
Також, за результатами перевірки Волинською митницею встановлено відсутність підстав для звільнення від сплати ввізного мита, антидемпінгового мита на товар №1 “Зрізані квіти, придатні для складання букетів свіжі троянди з 1 листопада до 31 травня, в асортименті, латинська назва/кількість, шт. Rosa/17000шт. Загальна кількіст-17000шт.” за МД від 18 квітня 2022 року №UA205140/2022/ 023262 ввезеного на адресу ПП “Голдкар”.
ПП “Голдкар” не було нараховано та сплачено спеціальне мито при митному оформленні товару за МД від 18 квітня 2022 року №UA205140/2022/023262, на який передбачено таке мито, згідно з рішенням Міжвідомчої комісії від 21 квітня 2021 року №СП-487/2021/441-03.
Даючи правову оцінку вказаному порушенню встановлено, що ПП “Голдкар” за МД від 18 квітня 2022 року №UA205140/2022/023262 здійснено митне оформлення товару №1 “Зрізані квіти, придатні для складання букетів свіжі троянди з 1 листопада до 31 травня, в асортименті, латинська назва/ кількість, шт. Rosa/17000шт. Загальна кількість-17000шт.” за кодом товару згідно УКТ ЗЕД 0603110090 із застосуванням пільги “ 223”: “Тимчасово, до припинення або скасування воєнного стану на території України, товари, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України підприємствами для вільного обігу (крім спирту етилового та інших спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, пива (крім квасу “живого” бродіння), тютюнових виробів, тютюну, промислових замінників тютюну, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та товарів, які мають походження з країни, визнаної державою окупантом згідно із законом та/ або визнаної державою-агресором щодо України згідно із законодавством, або ввозяться з території держави-окупанта (агресора) та/або з окупованої території України, визначеної такою згідно із законом)”. Зазначений вище товар було імпортовано на митну територію України за ставкою ввізного мита 5% на підставі сертифікату про походження товару від 15 квітня 2022 року №S22920628, виданого експортером LIGA FLOR BV NIEUWLANDSTRAAT 47, 2533GN S-GRAVENHAGE, відповідно до якого, країною походження товару є Ефіопія. Згідно графи 47 МД від 18 квітня 2022 року №UA205140/2022/023262 сума ввізного мита нарахована умовно (спосіб платежу 06) становить 11 140,27 грн.
Митний орган вказує, що на звернення Волинської митниці від 31 серпня 2023 року №7.3-15/10553 та від 01 березня 2024 року №7.3-2/15-03/15/2598 листами Державної митної служби України від 16 травня 2024 року №15/15-03-01/7/2660, від 31 травня 2024 року №15/15-03-01/7/2946 надіслано відповіді уповноваженого органу Королівства Нідерланди від 14 травня 2024 року №MvdW, від 28 травня 2024 року №MvdW про результати перевірки сертифікату про походження від 15 квітня 2022 року №S22920628, що надавався під час оформлення товару за МД від 18 квітня 2022 року №UA205140/2022/023262 щодо якого встановлено особливі види мита. Уповноваженим органом не підтверджено автентичність зазначеного сертифікату та вказано на ряд відмінностей, які свідчать про його фальсифікацію. Враховуючи інформацію уповноваженого органу Королівства Нідерланди, сертифікат загальної форми від 15 квітня 2022 року №S22920628 до товару №1 “Зрізані квіти, придатні для складання букетів свіжі троянди з 1 листопада до 31 травня, в асортименті, латинська назва/ кількість, шт. Rosa/17000шт. Загальна кількість-17000шт.” за МД від 18 квітня 2022 року №UA205140/2022/023262 не може бути підставою звільнення від сплати спеціального мита, встановленого Рішенням Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 21 квітня 2024 року №СП-487/2021/4411-03 “Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну зрізаних свіжих троянд незалежно від країни походження та експорту”.
Згідно з рішенням Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 16 квітня 2021 року №СП-487/2021/4411-03 “Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну зрізаних свіжих троянд незалежно від країни походження та експорту”, яке набуло чинності 22 травня 2021 року, до товарів “свіжі троянди” незалежно від їх країни походження та експорту, що можуть класифікуватися згідно з УКТ ЗЕД за кодом 06031100, застосовано спеціальні заходи строком на 3 роки шляхом запровадження спеціального мита у розмірі: з дня застосування спеціальних заходів в розмірі 56 %; через 12 місяців із дня застосування спеціальних заходів в розмірі 44,80 %; через 24 місяці з дня застосування спеціальних заходів в розмірі 35,84 %. Водночас, цим рішенням Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі встановлено, що дія спеціальних заходів не поширюється на імпорт в Україну товарів походженням з визначеного переліку країн, серед яких – Федеративна Демократична Республіка Ефіопія.
Таким чином, на переконання відповідача, товар №1 “Зрізані квіти, придатні для складання букетів свіжі троянди з 1 листопада до 31 травня, в асортименті, латинська назва/кількість, шт. Rosa/17000шт. Загальна кількість-17000шт.” імпортований за кодом УКТ ЗЕД 0603110090 за МД від 18 квітня 2022 року №UA205140/2022/023262 підлягає оподаткуванню антидемпінговим митом за ставкою 56,0% від митної вартості товару.
Колегія суддів зазначає, що рішенням Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 16 квітня 2021 року №СП-487/2021/4411-03 “Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну зрізаних свіжих троянд незалежно від країни походження та експорту” передбачено ряд країн, дія спеціальних заходів на які не поширюється на імпорт в Україну товару походженням з таких країн, серед яких: Республіка Ісландія, Князівство Ліхтенштейн, Королівство Норвегія, Швейцарська Конфедерація, Чорногорія, Азербайджанська Республіка, Республіка Вірменія, Республіка Білорусь, Республіка Казахстан, Киргизька Республіка, Республіка Молдова, Республіка Узбекистан, Республіка Таджикистан, Туркменістан, Ісламська Республіка Афганістан, Ангола, Бангладеш, Бенін, Бутан, Буркіна-Фасо, Бурунді, Камбоджа, Центральноафриканська Республіка, Чад, Союз Коморських Островів, Демократична Республіка Конго, Джибуті, Держава Еритрея, Федеративна Демократична Республіка Ефіопія, Гамбія, Гвінея, Гвінея-Бісау, Гаїті, Республіка Кірибаті, Лаоська Народно-Демократична Республіка, Королівство Лесото, Республіка Ліберія, Мадагаскар, Малаві, Малі, Мавританія, Мозамбік, М`янма, Непал, Нігер, Руанда, Демократична Республіка Сан-Томе і Принсіпі, Сенегал, Сьєрра-Леоне, Соломонові Острови, Федеративна Республіка Сомалі, Республіка Південний Судан, Республіка Судан, Демократична Республіка Східний Тимор, Того, Тувалу, Уганда, Об`єднана Республіка Танзанія, Вануату, Єменська Республіка, Замбія.
У разі якщо автентичність сертифіката про походження від 15 квітня 2022 року №S22920628 не була підтверджена компетентним органом Королівства Нідерланди, Волинська митниця з метою об`єктивного й неупередженого з`ясування фактичних обставин у сфері митного контролю, а також із необхідності забезпечити правильне визначення режиму оподаткування товару зобов`язана була вжити всіх залежних від неї заходів для встановлення реального походження товару, оформленого за МД від 18 квітня 2022 року №UA205140/2022/023262. 
При цьому, сам факт непідтвердження окремого документа не є тотожним встановленню конкретного походження товару. Визначення країни походження потребує дослідження всієї сукупності наявних доказів, включно з комерційними документами, умовами поставки, характером переміщення товару та інформацією від учасників зовнішньоекономічної операції. Митний орган, отримавши повідомлення про відсутність підтвердження сертифіката, повинен ініціювати отримання додаткових відомостей від органів країни фактичного відправлення.
Разом з тим, у матеріалах перевірки відсутня інформація про те, що митниця здійснювала такі дії або отримувала будь-які відповіді, які б дозволили достовірно встановити походження товару. Відсутність таких матеріалів свідчить, що питання фактичного походження належним чином не досліджувалося, а тому за результатами аналізу наданих доказів суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що митним органом не доведено, що імпортований товар має походження з держав, на які поширюється дія спеціальних заходів, а тому висновки митного органу не можуть вважатися підтвердженими належними та допустимими доказами.
Крім того, Волинською митницею також встановлено, що митне оформлення товарів згідно з МД22UA205170023154U3 від 03 листопада 2022 року, 22UA205170023491U6 від 07 листопада 2022 року, 22UA205170023828U7 від 10 листопада 2022 року, 22UA205170024078U5 від 15 листопада 2022 року, 22UA205170023832U7 від 10 листопада 2022 року, 22UA205170024591U7 від 21 листопада 2022 року, 22UA205170025072U4 від 28 листопада 2022 року, 22UA205170026124U0 від 09 грудня 2022 року, 23UA205170000371U7 від 09 січня 2023 року, 23UA205170002017U0 від 26 січня 2023 року, 23UA205170000341U3 від 09 січня 2023 року, 23UA205170000335U5 від 09 січня 2023 року, 23UA205170000329U7 від 09 січня 2023 року, 23UA205170000521U9 від 11 січня 2023 року, 23UA205170001012U0 від 17 січня 2023 року, 23UA205170000857U9 від 16 січня 2023 року, 23UA205170001166U7 від 18 січня 2023 року, 23UA205170000864U6 від 16 січня 2023 року, 23UA205170001006U2 від 17 січня 2023 року, 23UA205170001039U3 від 17 січня 2023 року, 23UA205170001078U2 від 17 січня 2023 року, 23UA205170001081U3 від 17 січня 2023 року, 23UA205170001086U9 від 17 січня 2023 року, 23UA205170001168U5 від 18 січня 2023 року, 23UA205170001486U8 від 23 січня 2023 року, 23UA205170001553U4 від 23 січня 2023 року, 23UA205170001055U6 від 17 січня 2023 року, 23UA205170001058U3 від 17 січня 2023 року, 23UA205170001183U9 від 18 січня 2023 року, 23UA205170002020U0 від 26 січня 2023 року, 23UA205170002077U7 від 26 січня 2023 року, 23UA205170001719U5 від 24 січня 2023 року, 23UA205170001938U0 від 25 січня 2023 року, 23UA205170002004U8 від 26 січня 2023 року, 23UA205170001360U7 від 20 січня 2023 року, 23UA205170001417U5 від 20 січня 2023 року, 23UA205170001497U1 від 23 січня 2023 року, 23UA205170001507U8 від 23 січня 2023 року, 23UA205170001715U9 від 24 січня 2023 року, 23UA205170001502U2 від 23 січня 2023 року, 23UA205170001511U8 від 23 січня 2023 року, 23UA205170001545U8 від 23 січня 2023 року, 23UA205170001562U0 від 23 січня 2023 року, 23UA205170001568U4 від 23 січня 2023 року, 23UA205170001570U6 від 23 січня 2023 року, 23UA205170001576U0 від 23 січня 2023 року, 23UA205170001726U2 від 24 січня 2023 року, 23UA205170001754U8 від 24 січня 2023 року, 23UA205170001761U5 від 24 січня 2023 року, 23UA205170001872U6 від 25 січня 2023 року, 23UA205170001880U2 від 25 січня 2023 року, 23UA205170001884U9 від 25 січня 2023 року, 23UA205170002103U6 від 26 січня 2023 року, 23UA205170002405U6 від 31 січня 2023 року, 23UA205170002585U0 від 31 січня 2023 року, 23UA205170002034U1 від 26 січня 2023 року, 23UA205170002152U0 від 27 січня 2023 року, 23UA205170002155U7 від 27 січня 2023 року, 23UA205170002402U9 від 31 січня 2023 року, 23UA205170002404U7 від 31 січня 2023 року, 23UA205170002401U0 від 31 січня 2023 року, 23UA205050009511U5 від 30 січня 2023 року, 23UA205170003215U0 від 09 лютого 2023 року, 23UA205170003216U9 від 09 лютого 2023 року, 23UA205170002789U0 від 03 лютого 2023 року, 23UA205170003220U9 від 09 лютого 2023 року, 23UA205170003150U5 від 08 лютого 2023 року, 23UA205170003224U5 від 09 лютого 2023 року, 23UA205170003586U2 від 14 лютого 2023 року, 23UA205170003348U8 від 10 лютого 2023 року, 23UA205170003345U0 від 10 лютого 2023 року, 23UA205170003505U7 від 13 лютого 2023 року, 23UA205170004309U2 від 21 лютого 2023 року, 23UA205170003631U1 від 14 лютого 2023 року, 23UA205170003827U6 від 16 лютого 2023 року, 23UA205170003488U3 від 13 лютого 2023 року, 23UA205170003491U4 від 13 лютого 2023 року, 23UA205170003636U7 від 14 лютого 2023 року, 23UA205170003843U9 від 16 лютого 2023 року, 23UA205170003583U5 від 14 лютого 2023 року, 23UA205170003706U0 від 15 лютого 2023 року, 23UA205170003703U3 від 15 лютого 2023 року, 23UA205170003726U0 від 15 лютого 2023 року, 23UA205170003908U3 від 17 лютого 2023 року, 23UA205170004152U7 від 20 лютого 2023 року, 23UA205170004259U8 від 21 лютого 2023 року, 23UA205170003918U8 від 17 лютого 2023 року, 23UA205170004273U2 від 21 лютого 2023 року, 23UA205170004300U0 від 21 лютого 2023 року, 23UA205170004379U4 від 22 лютого 2023 року, 23UA205170004097U3 від 20 лютого 2023 року, 23UA205170004125U0 від 20 лютого 2023 року, 23UA205170004128U8 від 20 лютого 2023 року, 23UA205170004135U5 від 20 лютого 2023 року, 23UA205170004183U0 від 20 лютого 2023 року, 23UA205170004280U0 від 21 лютого 2023 року, 23UA205170004374U9 від 22 лютого 2023 року, 23UA205170004714U0 від 24 лютого 2023 року, 23UA205170004492U7 від 23 лютого 2023 року, 23UA205170004502U3 від 23 лютого 2023 року, 23UA205170004504U1 від 23 лютого 2023 року, 23UA205170004653U2 від 24 лютого 2023 року, 23UA205170004631U5 від 24 лютого 2023 року, 23UA205170004643U8 від 24 лютого 2023 року, 23UA205170004675U0 від 24 лютого 2023 року, 23UA205170004795U6 від 28 лютого 2023 року, 23UA205170005213U9 від 02 березня 2023 року, 23UA205170004649U2 від 24 лютого 2023 року, 23UA205170004651U4 від 24 лютого 2023 року, 23UA205170004720U9 від 24 лютого 2023 року, 23UA205170004802U5 від 28 лютого 2023 року, 23UA205170004860U4 від 28 лютого 2023 року, 23UA205170004881U2 від 28 лютого 2023 року, 23UA205170005537U6 від 06 березня 2023 року, 23UA205170004884U0 від 28 лютого 2023 року, 23UA205170004913U6 від 28 лютого 2023 року, 23UA205170004990U5 від 28 лютого 2023 року, 23UA205170005240U5 від 02 березня 2023 року, 23UA205170005343U0 від 03 березня 2023 року, 23UA205170005069U1 від 01 березня 2023 року, 23UA205170005336U2 від 03 березня 2023 року, 23UA205170007455U7 від 20 березня 2023 року, 23UA205170005788U2 від 07 березня 2023 року, 23UA205170006242U7 від 10 березня 2023 року, 23UA205170006309U0 від 10 березня 2023 року, 23UA205170005780U0 від 07 березня 2023 року, 23UA205170006519U9 від 13 березня 2023 року, 23UA205170005962U3 від 08 березня 2023 року, 23UA205170006140U1 від 09 березня 2023 року, 23UA205170005931U0 від 08 березня 2023 року, 23UA205170005949U8 від 08 березня 2023 року, 23UA205170005970U0 від 08 березня 2023 року, 23UA205170006237U8 від 10 березня 2023 року, 23UA205170006240U9 від 10 березня 2023 року, 23UA205170006249U0 від 10 березня 2023 року, 23UA205170006195U0 від 09 березня 2023 року, 23UA205170006246U3 від 10 березня 2023 року, 23UA205170006248U1 від 10 березня 2023 року, 23UA205170006514U3 від 13 березня 2023 року, 23UA205170006532U4 від 13 березня 2023 року, 23UA205170006645U3 від 13 березня 2023 року, 23UA205170006819U0 від 14 березня 2023 року, 23UA205170007223U0 від 17 березня 2023 року, 23UA205170006548U3 від 13 березня 2023 року, 23UA205170006823U0 від 14 березня 2023 року, 23UA205170006535U1 від 13 березня 2023 року, 23UA205170006536U0 від 13 березня 2023 року, 23UA205170006550U5 від 13 березня 2023 року, 23UA205170006551U4 від 13 березня 2023 року, 23UA205170006553U2 від 13 березня 2023 року, 23UA205170006725U1 від 14 березня 2023 року, 23UA205170006735U6 від 14 березня 2023 року, 23UA205170006872U4 від 15 березня 2023 року, 23UA205170007013U1 від 16 березня 2023 року, 23UA205170007203U1 від 17 березня 2023 року, 23UA205170007456U6 від 20 березня 2023 року, 23UA205170007476U5 від 20 березня 2023 року, 23UA205170007485U0 від 20 березня 2023 року, 23UA205170007516U5 від 20 березня 2023 року, 23UA205170007541U3 від 20 березня 2023 року, 23UA205170007673U2 від 21 березня 2023 року, 23UA205170008672U7 від 29 березня 2023 року, 23UA205170009889U3 від 07 квітня 2023 року, 22UA205170021714U1 від 18. жовтня 2022 року, 22UA205170022016U2 від 20. жовтня 2022 року, 22UA205170022324U0 від 24. жовтня 2022 року, 22UA205170022429U3 від 25. жовтня 2022 року, 22UA205170022472U2 від 25. жовтня 2022 року, 22UA205170023048U8 від 03 листопада 2022 року, 22UA205170022898U5 від 31. жовтня 2022 року, 22UA205170022949U9 від 31. жовтня 2022 року, 22UA205170023265U4 від 04 листопада 2022 року, 22UA205170023267U2 від 04 листопада 2022 року, 22UA205170023273U0 від 04 листопада 2022 року, 22UA205170023456U3 від 07 листопада 2022 року, 22UA205170023459U0 від 07 листопада 2022 року, 22UA205170023464U0 від 07 листопада 2022 року, 22UA205170023820U4 від 10 листопада 2022 року, 22UA205170023831U8 від 10 листопада 2022 року, 22UA205170023721U6 від 09 листопада 2022 року, 22UA205170023729U9 від 09 листопада 2022 року, 22UA205170023829U6 від 10 листопада 2022 року, 22UA205170023862U0 від 10 листопада 2022 року, 22UA205170024067U1 від 14 листопада 2022 року, 22UA205170023964U6 від 14 листопада 2022 року, 22UA205170023977U8 від 14 листопада 2022 року, 22UA205170024580U3 від 21 листопада 2022 року, 22UA205170024583U0 від 21 листопада 2022 року, 22UA205170024246U8 від 16 листопада 2022 року, 22UA205170024438U6 від 18 листопада 2022 року, 22UA205170024705U7 від 22 листопада 2022 року, 22UA205170024737U9 від 22 листопада 2022 року, 22UA205170024595U3 від 21 листопада 2022 року, 22UA205170024718U9 від 22 листопада 2022 року, 22UA205170025520U0 від 02 грудня 2022 року, 22UA205170024581U2 від 21 листопада 2022 року, 22UA205170024586U8 від 21 листопада 2022 року, 22UA205170024608U7 від 21 листопада 2022 року, 22UA205170024798U5 від 23 листопада 2022 року, 22UA205170024800U9 від 23 листопада 2022 року, 22UA205170024833U0 від 23 листопада 2022 року, 22UA205170024919U2 від 25 листопада 2022 року, 22UA205170025171U2 від 28 листопада 2022 року, 22UA205170024876U5 від 24 листопада 2022 року, 22UA205170025068U4 від 28 листопада 2022 року, 22UA205170025115U1 від 28 листопада 2022 року, 22UA205170025656U5 від 05 грудня 2022 року, 22UA205170025101U0 від 28 листопада 2022 року, 22UA205170025060U1 від 28 листопада 2022 року, 22UA205170025089U2 від 28 листопада 2022 року, 22UA205170025094U1 від 28 листопада 2022 року, 22UA205170025252U0 від 29 листопада 2022 року, 22UA205170025616U7 від 05 грудня 2022 року, 22UA205170025767U6 від 06 грудня 2022 року, 22UA205170025435U2 від 01 грудня 2022 року, 22UA205170025657U4 від 05 грудня 2022 року, 22UA205170025663U2 від 05 грудня 2022 року, 22UA205170026251U4 від 12 грудня 2022 року, 22UA205170025518U8 від 02 грудня 2022 року, 22UA205170026466U9 від 14 грудня 2022 року, 22UA205170025893U0 від 07 грудня 2022 року, 22UA205170026218U0 від 12 грудня 2022 року, 22UA205170026286U3 від 13 грудня 2022 року, 22UA205170026291U2 від 13 грудня 2022 року, 22UA205170026488U6 від 15 грудня 2022 року, 22UA205170025874U0 від 07 грудня 2022 року, 22UA205170026314U0 від 13 грудня 2022 року, 22UA205170026335U9 від 13 грудня 2022 року, 22UA205170026449U7 від 14 грудня 2022 року, 22UA205170026471U8 від 14 грудня 2022 року, 22UA205170026184U8 від 12 грудня 2022 року, 22UA205170026631U4 від 16 грудня 2022 року, 22UA205170026467U8 від 14 грудня 2022 року, 22UA205170026494U4 від 15 грудня 2022 року, 22UA205170026502U2 від 15 грудня 2022 року, 22UA205170026500U4 від 15 грудня 2022 року, 22UA205170026625U6 від 16 грудня 2022 року, 22UA205170027023U8 від 20 грудня 2022 року, 22UA205170027076U8 від 21 грудня 2022 року, 22UA205170027258U1 від 22 грудня 2022 року, 22UA205170027269U5 від 22 грудня 2022 року, 22UA205170027680U1 від 28 грудня 2022 року, 22UA205170027300U3 від 23 грудня 2022 року, 22UA205170027481U6 від 26 грудня 2022 року, 22UA205170027625U0 від 27 грудня 2022 року, 22UA205170027248U7 від 22 грудня 2022 року, 22UA205170027250U9 від 22 грудня 2022 року, 22UA205170027452U1 від 26 грудня 2022 року, 22UA205170027487U0 від 26 грудня 2022 року, 22UA205170027381U9 від 23 грудня 2022 року, 22UA205170027600U5 від 27 грудня 2022 року, 22UA205170027455U9 від 26 грудня 2022 року, 22UA205170027608U8 від 27 грудня 2022 року, 22UA205170027768U2 від 29 грудня 2022 року, 22UA205170027591U8 від 27 грудня 2022 року, 22UA205170027799U5 від 29 грудня 2022 року, 22UA205170027838U6 від 30 грудня 2022 року, 22UA205170027840U8 від 30 грудня 2022 року, 22UA205170027882U4 від 30 грудня 2022 року, 22UA205170027883U3 від 30 грудня 2022 року, 22UA205170027868U0 від 30 грудня 2022 року здійснено із застосуванням преференції за кодом “410” “товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС (абзац перший частини першої ст.29 додатка I-А “Тарифний графік України” до глави I розділу IV “Торгівля та питання, пов`язані з торгівлею”(скасування мит) Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами членами, з іншої сторони)” відповідно з нарахуванням та сплатою ввізного мита за преференційними ставками від митної вартості в рамках дії норм статті 16 Протоколу 1 “Щодо визнання концепції “Походження товарів” і методів адміністративного співробітництва” до економічної частини Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 №1678-VІІ, статті 17 Протоколу І “щодо визначення концепції “походження товарів” та методів адміністративного співробітництва” та в рамках дії норм статті 15 Доповнення 1 “Підтвердження походження” до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференції правил походження
Так, основним спірним питанням наявності у платника податків права на митне оформлення товару, що імпортується за преференційною ставкою ввізного мита, є підтвердження походження цих товарів.
Згідно з ч.1 ст.45 МК України у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, митний орган може звернутися до компетентного органу, що видав документ або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.
З 01 січня 2016 року застосуванню підлягає Угода про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони від 27.06.2014 (далі - Угода про асоціацію), розділом IV “Торгівля і питання, пов`язані з торгівлею” якої встановлено порядок здійснення торгівлі товарами, що походять з територій Сторін.
За змістом ст.26 розділу IV Угоди про асоціацію для цілей цієї Глави “походження” означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі I до цієї Угоди (“Щодо визначення концепції “походження товарів” і методів адміністративного співробітництва).
Відповідно до ст.27 розділу IV Угоди про асоціацію для цілей цієї Глави “мито” включає будь-яке мито або інший платіж, пов`язаний з імпортом або експортом товару, зокрема будь-який додатковий податок або додатковий платіж, пов`язаний з імпортом або експортом товару.
Кожна Сторона, виходячи із положень частини першої статті 29 розділу IV Угоди про асоціацію, зменшує або скасовує ввізне мито на товари, що походять з іншої Сторони, відповідно до Графіків, встановлених у Додатку I-A до цієї Угоди.
Згідно зі ст.2 розділу ІІ “Визначення концепції “походження товарів” Протоколу І до Угоди про асоціацію, з метою впровадження цієї Угоди наступні товари мають вважатися як такі, що походять з Європейського Союзу : (a) товари, цілком вироблені в Європейському Союзі, як це визначається у статті 5 цього Протоколу; (b) товари, отримані в Європейському Союзі з матеріалів, які не були вироблені цілком у Європейському Союзі, за умови, що такі матеріали пройшли достатню обробку в ЄС відповідно до статті 6 цього Протоколу.
За змістом ч.1 ст.16 розділу V “Підтвердження походження” Протоколу 1 до Угоди про асоціацію, встановлено, що товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів: (a) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III до цього Протоколу; або у випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу, декларація, що надалі іменуватиметься “декларацією інвойс”, надана експортером до інвойса, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати; текст декларації інвойс наведений у Додатку IV до цього Протоколу.
Процедура видачі сертифіката з перевезення товару EUR.1 встановлена статтею 17 розділу V “Підтвердження походження” Протоколу 1 до Угоди про асоціацію.
Згідно з положеннями цієї статті сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами країни експорту на письмову заяву експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником. Для цього експортер або його уповноважений представник має заповнити сертифікат з перевезення товару EUR.1, а також бланк заяви, зразок якої наведений у Додатку III. Ці бланки мають бути заповнені однією з мов, якими складено цю Угоду, і згідно з нормами законодавства країни експорту.
Сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами країни-члена Європейського Союзу або України, якщо розглядувані товари можуть бути визнаними такими, що походять з Європейського Союзу або України, і задовольняють іншим умовам цього Протоколу.
Митні органи, які видають сертифікати з перевезення товару EUR.1, повинні вжити всіх необхідних заходів для перевірки статусу походження товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними. Ці органи також мають забезпечити правильне заповнення бланків, зазначених у пункті 2 цієї статті. Вони зокрема повинні перевірити, чи заповнена комірка, призначена для опису товарів, таким чином, щоб запобігти зловмисному дописуванню.
Сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами й переданий експортерові одразу ж після здійснення чи забезпечення фактичного експортування товару.
Таким чином, наявність сертифікату з перевезення товару EUR.1 є обов`язковою та визначальною умовою для застосування преференційного режиму вільної торгівлі до ввезеного позивачем товару.
Статтею 33 Протоколу 1 до Угоди про асоціацію (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) регулюються питання щодо перевірки підтверджень походження. Так, пунктом 1 цієї статті встановлено, що подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватися у довільному порядку або тоді, коли митні органи країни імпорту мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цього Протоколу.
З метою реалізації положень пункту 1 цієї статті митні органи країни імпорту повинні повернути сертифікат з перевезення товару EUR.1 та інвойс, якщо він був поданий, декларацію інвойс або копії цих документів митним органам країни експорту, вказавши, якщо це доречно, причини запиту. Будь-які отримані документи й інформація, що вказують на недостовірність інформації, наведеної в підтвердженні походження, повинні бути передані на підтримку запита про перевірку (пункт 2 статті 33 Протоколу 1 до Угоди про асоціацію).
Відповідно до п.3 ст.33 Протоколу 1 до Угоди про асоціацію перевірка має бути здійснена митними органами країни експорту. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними.
Згідно з п.5 ст.33 Протоколу 1 до Угоди про асоціацію, митні органи, на запит яких була здійснена перевірка, мають бути повідомлені про її результати якомога раніше. Ці результати повинні чітко вказувати на те, чи є перевірені документи достовірними та, чи розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України й відповідають іншим вимогам цього Протоколу.
За змістом п.6 ст.33 Протоколу 1 до Угоди про асоціацію, якщо у випадку обґрунтованих сумнівів відповідь на запит про перевірку не надійшла протягом десяти місяців з дати подання цього запита, або якщо відповідь не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів, митні органи, що подали запит, повинні за відсутності виняткових обставин відмовити у наданні права на преференції.
З системного аналізу наведених вище правових норм суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що у разі митного оформлення товару, який ввозиться з країн Європейського Союзу, платники мита та податків мають право скористатися тарифними преференціями, передбаченими Угодою про асоціацію між Україною та ЄС. Застосуванню таких пільг передує дотримання декларантом умов, визначених Угодою та Протоколом І до неї. Як загальне правило, декларант має подати сертифікат перевезення товару EUR.1, за винятком випадків, коли може бути подана декларація інвойс.
Як вбачається з матеріалів справи, ПП “Голдкар” разом з наведеними вище МД надав митному органу документи, які посвідчують походження товару, серед яких були сертифікати з перевезення (походження) товару форми EUR 1 (Movement certificate EUR), які зазначені у графі 44 митних декларації під кодом 0954 – “сертифікати з перевезення товару EUR.1”. Країна походження товару у графі 34 митної декларації була заявлена декларантом на підставі відомостей наявних у сертифікаті з перевезення товару EUR.1. До товару застосована зменшена ставка мита 1,3%, 2,7%, 3,6%, 10%, відповідно до даних наведених у графі 47 МД сума ввізного мита, що була нарахована складає 11 857 923,79 грн.
Згідно зі ст.31,32 Доповнення 1 до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференції правил походження, в рамках заходів з контролю за правомірністю визначення країни походження товару, який оподатковується преференційними ставками мита, на звернення Волинської митниці від 06 грудня 2023 року №7.3-15/15098 Держмитслужбою було направлено на перевірку до уповноважених органів Республіки Угорщина, Республіки Бельгія сертифікати з перевезення товару форми EUR.1 згідно Додатку 2, видані експортером “CARGOAVTO OU Harju maakond, Tallinn, Lasnamaelinnaosa, Vaike-Paala tn 2, 11415, Estonia”. 
При цьому, митним органом встановлено, що листом Державної митної служби України від 31 травня 2024 року №15/15-03--01/7/2939 надіслано лист уповноваженого органу Республіки Угорщина від 24 травня 2024 року №1681785299 про результати перевірки сертифікатів з перевезення товару EUR.1 згідно з Додатком 2, яким визнано фальсифікованими сертифікати з перевезення товару EUR.1, що подавалися під час митного оформлення імпортером ПП “Голдкар” та враховуючи інформацію уповноваженого митного органу Республіки Угорщина, відповідач дійшов висновку, що товари, зазначені в сертифікатах з перевезення EUR.1 не мають преференційного походження відповідно до положень Доповнення І “Визначення поняття походження товарів і методів адміністративного співробітництва” Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, а товар, зазначений у сертифікатах з перевезення товару EUR.1 не має преференційного походження і тому до нього не можуть бути застосовані тарифні преференції.
Так, листом Державної митної служби України від 20 листопада 2024 року №15/15-03-01/7/5974 надіслано лист уповноваженого органу Республіки Бельгія від 01 жовтня 2024 року №2024/N6A2N30/00015972/2 про результати перевірки сертифікатів з перевезення EUR.1 за МД згідно Додатку 2.
За результатами розгляду відповіді від уповноваженого органу Бельгії статус походження товарів у сертифікатах походження товару EUR.1 за МД згідно з Додатком 2 не підтверджено митницею у відповідності до вимог Доповнення І до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження та не може бути застосований преференційних режим з наданням звільнення від оподаткування по ввізному миту.
Таким чином, встановлені порушення призвели до заниження ПП “Голдкар” податкових зобов`язань по сплаті митних платежів за МД згідно з Додатком 2 на загальну суму 14229508,57 грн, в тому числі: ввізне мито – на суму 11857923,79 грн та ПДВ – на суму 2371584,78 грн.
Колегія суддів зазначає, що п.3 Порядку направлення до Держмитслужби звернень митних органів щодо проведення перевірки сертифікатів про походження товару, затвердженим наказом Державної митної служби України від 13 вересня 2010 року №1050 визначено, що звернення щодо проведення перевірки направляються митними органами до Держмитслужби лише у таких випадках: якщо є достатні підстави для сумнівів стосовно дійсності сертифікатів; якщо є достатні підстави для сумнівів у вірогідності даних, наведених у сертифікатах; за дорученням Держмитслужби, для проведення вибіркової перевірки.
Однак матеріалами справи стверджується, що Волинська митниця у акті перевірки не навела жодних обставин, які могли б викликати сумніви щодо походження товару, ввезеного позивачем, а також не було зазначено про наявність достатніх підстав для сумнівів у справжності сертифікатів або достовірності інформації, що в них міститься. Крім того, відсутні дані про надання Держмитслужбою доручення на проведення вибіркової перевірки.
Отже, товари, які були ввезені позивачем в Україну, згідно з митними деклараціями, походять з Європейського Союзу та відповідають правилам походження, що регулюють преференційну торгівлю з Україною, з чого слідує, що позивач виконав усі митні і податкові зобов`язання під час здійснення митних процедур.
При цьому, підставою для донарахування митних платежів слугувала інформація, отримана від уповноважених органу Бельгії, згідно з якою товари не мають преференційного походження, оскільки експортер не надав достатніх доказів на підтвердження їх преференційного походження та від уповноважених органу Угорщини про те, що товари не мають преференційного походження, тоді як сертифікати не були перевірені постфактум.
Разом з тим, інформація, яка зазначена у листах іноземних держав не може бути єдиним та беззаперечним доказом порушення позивачем митних правил, при цьому ПП “Голдкар” до митного оформлення надало усі документи, передбачені чинним законодавством, які були видані експортером і підтверджують право позивача на застосування преференційного режиму.
Як правильно зазначив суд першої інстанції, підставою для висновку про заниження суб`єктом господарювання податкових зобов`язань, під час ввезення товарів на митну територію України, може слугувати лише офіційна документально-підтверджена інформація від уповноважених органів іноземних держав щодо, зокрема, походження ввезених товарів. Крім того, така інформація повинна підтверджувати або не підтверджувати автентичність поданих документів щодо ввезених товарів.
Сертифікат є офіційним документом, який може бути спростований лише шляхом встановлення його недійсності чи підробки у визначеному законом порядку, однак листи іноземних органів не містять підтвердження фіктивності чи недійсності сертифікатів EUR.1 або іншого походження товару, а тому сам по собі сумнів не є підставою для позбавлення особи права на розмитнення товару з преференцією, оскільки це суперечить принципам законності та презумпції невинуватості, закріпленим у ст.8 Митного кодексу України.
Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів суду належними та допустимими доказами правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, разом з тим, під час митного оформлення імпортованих товарів позивач надав Волинській митниці всі необхідні документи для завершення митних процедур та щодо достовірності, достатності, повноти або належності яких з боку митного органу не було жодних зауважень та ним не відмовлено у застосуванні преференцій з ввізного мита на товари, що возяться на територію України, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ст.139, 195, 242, 243, 250, 304, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2025 року у справі №140/7511/25 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	О. І. Мікула 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	А. Р. Курилець  	
Повне судове рішення складено 25 травня 2026 року.