ЄУН 193/79/26
Провадження 2/193/239/26

Р І Ш Е Н Н Я  
іменем України    

08 травня 2026 року       сел.Софіївка 

Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Кравченко Н.О.,
за участі: секретаря судового засідання Ратушної В.В., 
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача Ковалик М.Ф.,
представника відповідача Омельченка Ю.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в сел. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_2 , яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Злагода Один" про визнання договорів оренди земельних ділянок припиненими шляхом розірвання та стягнення заборгованості з орендної плати,
В С Т А Н О В И В:
1.Стислий виклад позиції позивача.
22.01.2026 позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду через свого представника – адвоката Ковалик М.Ф. з вищевказаним позовом до ТОВ «ЗЛАГОДА ОДИН» в обґрунтування якого вказала, що вона є власницею трьох земельних ділянок: площею 4,64 га за кадастровим № 1225255100:01:001:0012, площею 1,32 га за кадастровим № 1225255100:01:001:0013 та площею 2,09 га за кадастровим № 1225255100:01:001:0014, що призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Софіївської селищної ради Криворізького (Софіївського) району Дніпропетровської області.
08.12.2025 між нею та ФОП ОСОБА_3 були укладені договори оренди всіх вказаних земельних ділянок строком на 10 років. 
Розраховуючи, що всі вказані договори оренди припиняють свою дію 08.12.2025 за закінченням строку дії на який вони укладалися, 19.03.2024 позивачка звернулася з письмовою заявою до ФОП « ОСОБА_3 » з повідомленням про відмову у подальшому продовженні між ними орендних правовідносин, оскільки вона планувала відчужити ці земельні ділянки.
14.04.2025 вона отримала від державного реєстратора Софіївської селищної ради інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з якої довідалася, що на підставі угод, укладених 16.11.2022 між ФОП « ОСОБА_3 » та ОСОБА_1 , були достроково розірвані вищевказані договори оренди земельних ділянок від 08.12.2015. При цьому цього ж дня, 16.11.2022, щодо цих земельних ділянок були укладені нові договори оренди землі строком на 10 років між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ТОВ «ЗЛАГОДА ОДИН» в особі його директора Рожка М.М. 
Однак, позивачка, наголошуючи на те, що вона особисто не підписувала ані угоди про дострокове розірвання договорів оренди землі від 16.11.2022, ані договорів оренди землі від 16.11.2022 з новим орендарем ТОВ «ЗЛАГОДА ОДИН», й інших осіб на підписання цих правочинів не уповноважувала, вважає такі договори неукладеними, але, оскільки даний факт не встановлений, договори зареєстровані та рішенням Софіївського районного суду від 24.12.2025 року про визнання відсутнім права оренди земельних ділянок від 16.11.2022 неукладеними їй відмовлено із рекомендацією про звернення з підстав неоплати оренди, вона звернулася до суду із позовною заявою про розірвання даних договорів з підстав неуплати орендної плати ТОВ «ЗЛАГОДА ОДИН» за оренду земельних ділянок площею 4,64 га за кадастровим № 1225255100:01:001:0012, площею 1,32 га за кадастровим № 1225255100:01:001:0013 та площею 2,09 га за кадастровим № 1225255100:01:001:0014 за період 16.11.2022 – грудень 2025 роки. Сума за основним боргом складає 21406,26 грн., сума штрафу згідно п. 14 договорів 2140,62 грн., пеня за кожен день прострочення 7813,28 грн, що разом складає 31360,16 грн. Пеня та штраф нараховані за 1095 днів (365дн?3роки (2023,2024,2025)). Прохала задовольнити позов.
В подальшому, представник позивача адвокат Ковалик М.Ф. в присутності позивача, усно відмовилася від позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 21406,26 грн у зв`язку із оплатою відповідачем у 11.12.2025 року суми заборгованості за оренду плату згідно договорів 04/22, 05/22, 06/22 в розмірі 23273,56 грн., позивачка підтримала, наслідки відмови зрозумілі.
Таким чином, позивач прохав задовольнити позов частково, розірвати договори оренди земельних ділянок №№ 04/22, 05/22, 06/22 від 16.11.2022 року, площею 4,64 га за кадастровим № 1225255100:01:001:0012, площею 1,32 га за кадастровим № 1225255100:01:001:0013 та площею 2,09 га за кадастровим № 1225255100:01:001:0014, що призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Софіївської селищної ради Криворізького (Софіївського) району Дніпропетровської області , які належать ОСОБА_1 , стягнути з відповідача суму штрафу 2140,62 грн та пені в сумі 7813,28 грн за несвоєчасну оплату орендної плати. 
2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.
22.01.2026 позов надійшов до Софіївського районного суду Дніпропетровської області та за протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями переданий для розгляду судді Кравченко Н.О. (а.с.37);
26.01.2026 за ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження (а.с.38);
12.02.2026 від представника відповідача ТОВ «ЗЛАГОДА ОДИН» - адвоката Омельченка Ю.А., надійшов відзив на позов згідно якого останній заперечував проти задоволення позивних вимог, зазначив, що всі три договори оренди земельних ділянок між ТОВ «ЗЛАГОДА ОДИН» та ОСОБА_1 були укладені та підписані сторонами 16.11.2022 за взаємною згодою. Передумовою для укладення цих договорів було звернення самої ОСОБА_1 18.10.2022 до ФОП « ОСОБА_3 » з заявою про перегляд орендної плати. У той час ФОП « ОСОБА_3 », з метою подальшого ефективного обробітку земель, господарювання та оптимізації сплати податків, достроково припиняв договори оренди земель, що були укладені з ним та переукладав їх на ТОВ «ЗЛАГОДА ОДИН», де він був і є його співзасновником разом з його батьком ОСОБА_4 . Тому для виплати позивачці більшої орендної плати, їй було запропоновано розірвати попередні договори оренди її земельних ділянок від 08.12.2015 та укласти нові договори щодо оренди цих земель саме з ТОВ «ЗЛАГОДА ОДИН», на що вона погодилася. Угоди про розірвання попередніх договорів оренди землі та нові угоди про оренду землі були підписані в один день - 16.11.2022 у офісі ТОВ «ЗЛАГОДА ОДИН», де була присутня сама позивачка ФОП ОСОБА_3 та директор ТОВ «ЗЛАГОДА ОДИН», на той час ОСОБА_4 орендодавець ОСОБА_1 на підставі зазначених договорів одержувала орендну плату, а орендар, відповідач, сплачував за користування цими земельними ділянками за позивачку необхідні податки. Зазначив, що згідно платіжної інструкції № 709 від 11.12.2025 року на користь ОСОБА_1 , ТОВ «ЗЛАГОДА ОДИН» перераховано 23273,56 грн із призначенням платежу: орендна плата згідно договорів орендної плати 04/22 від 16.11.2022 року, 05/22 від 16.11.2022 року, 06/22 від 16.11.2022 року за листопад-грудень 2022 року, 2023 рік, 2024 рік, 2025 рік. Проіндексовано та перераховано повністю, податки сплачено 11.12.2025 року в повному обсязі. Вважав, що на момент звернення до суду заборгованість була відсутня. Окрім того зазначив, що ОСОБА_1 отримала при укладанні договорів у 2015 році строком на 10 років оплату наперед у сумі 70000 грн. по сім тисяч за кожен рік оренди трьох земельних ділянок від орендаря ОСОБА_3 . Зазначив, що податки на землю за 2022-2025 роки вчасно сплачені ТОВ «ЗЛАГОДА ОДИН». Таким чином, у пред`явленому позивачкою позові просив відмовити, додано докази про оплату. Вважав, що підстав для звернення із даним позовом у позивача не було, оскільки станом на 22.01.2026 року заборгованість вже була погашена. (а.с.49-52).
06.03.2026 за ухвалою суду підготовче судове засідання закрито і справу призначено до судового розгляду (а.с.123).
Позивачка ОСОБА_1 та її представник – адвокат Ковалик М.Ф. у судовому засіданні, посилаючись на обставини та доводи зазначені у позові, заявлені вимоги підтримали і просили їх задовольнити у повному обсязі з урахуванням відмови від стягнення орендної плати в сумі 21406,26 грн. Крім того, позивачка додатково пояснила, що дійсно вона отримала за договорами оренди при укладанні договорів суму орендної плати разом наперед за 10 років в сумі 70000 грн., також пояснила, що вона отримала особисто від ОСОБА_3 додаткову суму 9000 грн. після звернення за перерахунком, які належить проводити кожні два роки згідно п. 13 договорів 2015 року. Також пояснила, що дійсно 11.12.2025 нею отримано та прийнято перераховану відповідачем суму 23273,56 грн із призначенням платежу: «орендна плата згідно договорів орендної плати 04/22 від 16.11.2022 року, 05/22 від 16.11.2022 року, 06/22 від 16.11.2022 року за листопад-грудень 2022 року, 2023 рік, 2024 рік, 2025 рік. Проіндексовано та перераховано повністю, податки сплачено», оскільки ТОВ «ЗЛАГОДА ОДИН» земельними ділянками користувалися. Гроші були сплачені під час розгляду цивільної справи за її позовом про визнання відсутнім права оренди, під час якої було встановлено порушення договору оренди в частині оплати орендної плати. Також повідомила, що дійсно вона не повідомила свого представника адвоката Ковалик М.Ф. про отримання даної суми спірної орендної плати під час подання позову. За 2022, 2023, 2024, 2025 роки вона орендну плату вчасно до 31 грудня відповідного року від відповідача не отримувала. На цей час вона перед податковими органами має заборгованість зі сплати земельного податку за 2023 рік, яку повинен був сплачувати саме відповідач, але він цього не зробив. Також пояснила, що у 2024 році мала намір продати дані земельні ділянки, про що повідомила ОСОБА_3 , але ціну не узгодили. Позивач суду зазначила, що за таких дій ТОВ «ЗЛАГОДА ОДИН» у неї немає довіри до цього орендатора.
Представник відповідача ТОВ «ЗЛАГОДА ОДИН» - адвокат Омельченко Ю.А., посилаючись на обставини та доводи зазначені у своєму відзиві, у задоволенні пред`явленого до підприємства позову просив повністю відмовити. Вважав, що ОСОБА_1 отримала заявлену заборгованість вперше, коли отримала орендну плату за 2015-2025 року одноразово в розмірі 70000 грн, в наступному разі у вигляді 9000 грн у 2022 році, які , на його думку, було сплачено наперед за листопад – грудень 2022 року та 2023 роки, та втретє 11.12.2025 року із значенням: орендна плата згідно договорів орендної плати 04/22 від 16.11.2022 року, 05/22 від 16.11.2022 року, 06/22 від 16.11.2022 року за листопад-грудень 2022 року, 2023 рік, 2024 рік, 2025 рік. Проіндексовано та перераховано повністю, податки сплачено 11.12.2025 року в повному обсязі. Прохав відмовити в повному обсязі, пояснив, що у разі відсутності заборгованості також не підлягають задоволенню стягнення штрафних санкції за відсутності основного боргу. Пояснив, що направлення на адресу ОСОБА_1 рішення про податкову заборгованість за 2023 рік є помилковою, оскільки ним подано докази оплати податку «ТОВ ЗЛАГОДА» згідно зведеної відомості за 2023 рік як платника четвертої групи. Підтвердження, що оплата у розмірі 9000 грн у жовтні 2022 року була проведена саме на оплату майбутнього договору оренди земельних ділянок листопад-грудень 2022 та 2023 рік надати не можливо, оскільки зник бухгалтер, який вів документацію на той час і документи не залишив.
В судовому засіданні оглянуто цивільну справу № 193/1119/25 на предмет відеозапису судового засідання від 24.12.2025 року із поясненнями ОСОБА_1 про отримання 70000 грн та 9000 грн. в рахунок оренди , що не заперечується позивачем при даному розгляді справи.
3. Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Судом установлено, що позивачка ОСОБА_1 є власницею трьох земельних ділянок, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: 
1)площею 4,64 га за кадастровим № 1225255100:01:001:0012;
2)площею 1,32 га за кадастровим № 1225255100:01:001:0013;
3)площею 2,09 га за кадастровим № 1225255100:01:001:0014.
Всі вищевказані земельні ділянки розташовані на території Софіївської селищної ради Криворізького (Софіївського) району Дніпропетровської області (а.с. 33-35).
08.12.2015 між позивачкою та ФОП ОСОБА_3 були укладені три договори щодо оренди окремо всіх трьох вказаних земельних ділянок строком на 10 років, які були зареєстровані державним реєстратором Софіївського РУЮ 28.12.2015 (а.с.144-152).
Як видно з матеріалів справи, 16.11.2022 між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 були укладені три окремі угоди про дострокове розірвання відповідно всіх трьох вищевказаних договорів оренди земельних ділянок від 08.12.2015, на підставі яких державним реєстратором Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області Волос О.В. 17.11.2022 проведено державну реєстрацію про припинення цього речового права (а.с.33-35).
У подальшому, 16 листопада 2022 року між ОСОБА_1 та новим орендарем ТОВ «ЗЛАГОДА ОДИН» були укладені нові договори оренди земельних ділянок, зокрема:1)за № 04/22 щодо оренди земельної ділянки площею 1,32 га за кадастровим № 1225255100:01:001:0013 (а.с.12-16); 2)за № 05/22 щодо оренди земельної ділянки площею 4,64 га за кадастровим № 1225255100:01:001:0012 (а.с.17-20); 3)за № 06/22 щодо оренди земельної ділянки площею 2,09 га за кадастровим № 1225255100:01:001:0014 (а.с.21-24).
Всі вказані договори оренди землі ідентичні за своїм змістом та умовами і були укладені на один і той же строк – 10 років, тобто до 16.11.2032. 
Ці правочини, як видно з матеріалів справи, зареєстровані 17.11.2022 належним чином тим самим державним реєстратором Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області Волос О.В.
Згідно укладених ідентичних договорів п. 11 орендна плата вноситься до 31 грудня звітного року.
Згідно п. 13 договорів оренди розмір орендної плати переглядається кожен рік із зазначених підстав. 
Згідно п. 14 договорів у разі несплати у строк орендної плати у 10-денний строк сплачується штраф у розмірі 10% річної орендної плати та 0,1% пені за кожен день прострочення. 
Також, що у матеріалах справи мається заява від ОСОБА_5 адресована ФОП ОСОБА_3 з проханням переглянути орендну плату згідно договорів оренди від 08.12.2015 (а.с.141зв.). 
Також, на аркуші справи 25 мається лист-повідомлення позивачки до ФОП « ОСОБА_3 » від 19.03.2024 про закінчення термінів дії договорів оренди землі від 08.12.2015 та небажання її продовжувати надалі орендні відносини. Запропонувала йому придбати у неї вказані земельні ділянки, а якщо він не бажає цього то просила повернути їй земельні ділянки по закінченню строку дії цих договорів. (а.с.25)
Згідно платіжної вимоги від 10.12.2024 року ГУ ДПС в Дніпропетровській області ОСОБА_1 попереджено про заборгованість зі сплати податку в розмірі 3665,32 грн. згідно ст.. 59 гл.4 розділу ІІ Податкового кодексу України. (а.с.26)
Представником позивача до відзиву додано та судом досліджено копії платіжних інструкції та відомостей на підтвердження оплати ТОВ «ЗЛАГОДА ОДИН» ПДФО в тому числі і за договорами орендної плати із ОСОБА_1 № 04/22, 05/22, 06/22 (а.с.53-119)
Згідно платіжної інструкції № 709 від 11.12.2025 року на користь ОСОБА_1 ТОВ «ЗЛАГОДА ОДИН» перераховано 23273,56 грн із призначенням платежу: орендна плата згідно договорів орендної плати 04/22 від 16.11.2022 року , 05/22 від 16.11.2022 року, 06/22 від 16.11.2022 року за листопад-грудень 2022 року, 2023 рік, 2024 рік, 2025 рік. Проіндексовано та перераховано повністю, податки сплачено 11.12.2025 року в повному обсязі (а.с.53)
4. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.
Рішенням Софіївського районного суду від 24.12.2025 року за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ЗЛАГОДА ОДИН» про визнання відсутнім права оренди земельних ділянок площею 4,64 га за кадастровим № 1225255100:01:001:0012;2)площею 1,32 га за кадастровим № 1225255100:01:001:0013;3)площею 2,09 га за кадастровим № 1225255100:01:001:0014 з підстав неукладення відмовлено. Рекомендовано звернутись із позовом до відповідача з підстав систематичної неуплати орендної плати , що є належним способом захисту при встановлених обставинах. Рішення набрало законної сили. (а.с.29-34) 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року та протоколи до неї (далі - Конвенція), а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
У частині першій статті 2 ЦПК України зазначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі - ЗК України), ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону України «Про оренду землі»).
Договір оренди землі укладається у письмовій формі (частина перша статті 14 Закону України «Про оренду землі»).
Частиною першою статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
За своєю правовою природою договір оренди землі є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої орендодавець зобов`язується передати орендареві земельну ділянку у строкове володіння та користування, а орендар, у свою чергу, зобов`язується використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням для особистої мети та вносити орендодавцеві плату за землю (орендну плату). 
Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.
За загальним правилом договір оренди землі є укладеним з моменту, коли сторони досягли згоди з усіх істотних умов, а саме з моменту підписання ними договору. Разом із тим, якщо інше не передбачено умовами договору, цей договір набирає чинності з часу державної реєстрації права оренди земельної ділянки.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц сформульовано правовий висновок про те, що підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Якщо сторони не досягли згоди з істотних умов договору оренди землі, то такий договір є неукладеним, тобто такий, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. 
Не зважаючи на заявлення позивача про те, що спірні договори 16.11.2022 року вона не підписувала, суд враховує, що у позові з таких підстав рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 24.12.2025 року відмовлено, договори на цей час є зареєстрованими, сама позивачка в судовому засіданні не оспорює їх дію в часі та вимагає їх розірвання з приводу несвоєчасної оплати орендної плати, суд розглядає договори оренди земельних ділянок від 16.11.2022 року № 04/22, 05/22, 06/22 укладеними та діючими, оскільки правочини не скасовані у законний спосіб. 
Отже, за даними договорами № 04/22, 05/22, 06/22 з 16.11.2022 року у ТОВ «ЗЛАГОДА ОДИН» перед ОСОБА_1 виникли зобов`язання зі сплати орендної плати за рік до 31.12 відповідного року згідно даних договорів за п. 11.
У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.
Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди (стаття 21 Закону України «Про оренду землі»).
Отже, за загальним правилом індексувати необхідно лише орендну плату, якщо інше не передбачено у договорі оренди.
За статтею 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельного кодексу України та іншими законами України.
Водночас у пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України вказано таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Отже, згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.
Статтями 627, 629 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами
Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендарем орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що вважається істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє орендодавця можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18) міститься висновок, що …[при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом України також у постанові від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1449цс17 і підстав для відступу від неї, як і від висновку у справі № 910/16306/13 Велика Палата Верховного Суду не вбачає. Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність].
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) суд дійшов висновку, що … [у пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться». Тлумачення пункту д) частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначеному договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо)].
Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати (пункт 11,25 договору оренди).
Відповідно до пункту 35 договору оренди його дія припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок систематичного невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором.
Належними доказами сплати коштів за оренду є: видатковий касовий ордер, виписаний орендарем та підписаний орендодавцем; видаткова накладна, підписана сторонами; довідка, видана податковою інспекцією, про наявність сплати коштів із земельного податку та оренди землі, оскільки вказані документи є платіжними і з них можливо встановити періоди нарахування (постанова Верховного Суду від 23 червня 2022 року в справі № 193/805/20).
Згідно наданих сторонами доказів, судом встановлено, що ТОВ «ЗЛАГОДА ОДИН» проведено оплату квитанція № 709 від 11.12.2025 року на користь ОСОБА_1 ТОВ «ЗЛАГОДА ОДИН» перераховано 23273,56 грн із призначенням платежу: орендна плата згідно договорів орендної плати 04/22 від 16.11.2022 року ,05/22 від 16.11.2022 року, 06/22 від 16.11.2022 року за листопад-грудень 2022 року, 2023 рік, 2024 рік, 2025 рік. Проіндексовано та перераховано повністю, податки сплачено 11.12.2025 року в повному обсязі .
Таким чином, судом встановлено, що відповідачем, згідно договорів проведено оплату орендної плати земельних ділянок площею 4,64 га за кадастровим № 1225255100:01:001:0012; 2)площею 1,32 га за кадастровим № 1225255100:01:001:0013; 3)площею 2,09 га за кадастровим № 1225255100:01:001:0014, що належать ОСОБА_1 за 2025 рік у встановний п. 11 договорів оренди земельних ділянок , а саме до 31.12.2025 року.
Судом встановлено, що за умовами спірних договорів оренди було визначено виплату орендної плати в строк до 31 грудня звітного року з урахуванням індексації. Отже, порушення строків виплати відповідачем орендної плати за користування земельною ділянкою полягало в наступному: неповний розрахунок за 2022 рік; за період з 2023 року по 2024 рік відповідач нарахування та виплат у вигляді орендної плати ОСОБА_1 не проводив і за період з листопад 2022 року – грудень 2024 роки провів її виплату та індексацію 11.12.2025 (що є порушенням умов договору оренди та вимог статті 15 Закону України «Про оренду землі»).
Тобто, відповідач систематично та не у повному обсязі виплачував орендну плату за спірним правочином як ОСОБА_1 (орендодавцю), що є порушення пунктів 9, 11, 13 договору оренди та як наслідок - підставою для розірвання цього договору.
Факт систематичного порушення договору оренди щодо сплати орендної плати є вичерпною підставою для розірвання такого договору, як свідчить усталена судова практика Верховного Суду.
Отже, суд дійшов висновку, що відповідач неналежно виконував свої зобов`язання за договорами оренди земельних ділянок від 16.11.2022 (трьох), несвоєчасно здійснював виплату орендної плати у грошовій формі та не в повному обсязі (індексація), що свідчить про систематичність порушення ним відповідних умов договорів 04/22, 05/22, 06/22 та відповідно - про неналежне виконання їх умов.
Разом із цим, позов в частині стягнення суми орендної плати за 2023, 2024, 2025 в розмірі 21406,26 грн у зв`язку з її внесенням 11.12.2025 року підлягає закриттю у зв`язку з відмовою позивача згідно п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України 
У статтях 12, 81 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Пунктом «д» ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України передбачено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.
Отже, згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.
Вищевикладене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 28 вересня 2016 року № 6-977цс16, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для всіх судів України.
Таким чином, судом встановлено факт порушення відповідачем свого обов`язку щодо виплати орендної плати протягом 2023-2024 років, тобто систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договорами оренди землі від 16.11.2022 року, що є підставою для розірвання вказаних договорів оренди землі та стягнення з ТОВ «ЗЛАГОДА ОДИН» на користь ОСОБА_1 заборгованості зі штрафу та пені.
Щодо зауваження представника відповідача про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки на момент подання позову заборгованість вже була погашена, суд застосовує правову позицію ВС у складі Обєднаної палати КЦС від 27.11.2018 року справа № 912/1385/17 , в якій зазначено: п. 10.1. Щодо необхідності відступити від правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові № 910/16306/13 від 21 січня 2015 року, слід зазначити, що, виходячи з системного аналізу наведених положень законодавства та враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. 10.2. Відтак, Велика Палата Верховного Суду, проаналізувавши правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року у справі № 910/16306/13 та зміст судових рішень та суть спору у цій справі, вважає, що відсутні підстави для відступу від правової позиції, викладеної у вказаній Постанові Верховного Суду.
Згідно ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. 2. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. 3. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18).
Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 293/1011/16-ц (провадження № 61-29970сво18) дійшла висновку, що тлумачення пункту «д» частини 1статті 141 ЗК України, частини 2статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначено договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.11.2024 у справі №918/391/23, провадження №12-19гс24, звертає увагу на те, що під систематичністю під час вирішення приватноправових спорів розуміються два та більше випадки несплати орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами договору. Натомість разове порушення такої умови договору не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Судова практика у розумінні поняття систематичність у подібних правовідносинах є усталеною (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №183/262/17, від 01.04.2020 у справі №277/1186/18-ц, від 29.07.2020 у справі №277/526/18, від 20.08.2020 у справі №616/292/17, від 08.05.2024 у справі №629/2698/23; Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.11.2021 у справі №922/367/21, від 04.07.2023 у справі №906/649/22, від 20.02.2024 у справі №917/586/23, від 02.04.2024 у справі №922/1165/23).
Щодо поняття «несплата», вжите у пункті «д» частини першої статті 141 Земельного кодексу України, то його потрібно розуміти саме як повну несплату орендної плати.
Тож підставою розірвання договору оренди землі, згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 Земельного кодексу України, є саме систематична, тобто неодноразова (два та більше випадків), повна несплата орендної плати. Ця спеціальна правова норма у такому випадку є самостійною та достатньою, і звертатися до більш загальної норми частини другої статті 651 ЦК України немає потреби, оскільки вона передбачає саме додаткову (до основної) підставу для розірвання договору оренди землі.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 28.02.2018 у справі № 587/173/15-ц за результатом розгляду справи про розірвання договорів оренди з підстав систематичної несплати орендної плати: «Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність».
Верховний Суд у своїй постанові від 10.09.2021 року у справі № 650/628/19 (провадження № 61-21777св19) вказав, що згідно зі статтями13,15,21 Закону України «Про оренду землі`основною метою договору оренди земельної ділянки та одним із визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі.
Отже, оскільки законодавець визначає однією із істотних умов договору оренди землі орендну плату, то основний інтерес особи, яка передає майно в оренду, полягає в отриманні орендної плати за таким договором. Порушення цього інтересу має наслідком завдання шкоди, через що сторона (орендодавець) значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору оренди земельної ділянки.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2024 у справі №918/391/23 (п.п. 98-102) з посиланням на постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/826/18, від 23 березня 2021 року у справі № 922/2754/19, від 20 грудня 2022 року у справі № 914/1688/21, на які посилається заступник прокурора у касаційній скарзі, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16 квітня 2024 року у справі № 924/617/22, від 30 квітня 2024 року у справі № 903/775/23, а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 383/708/16-ц, де зроблено висновки про те, що самий лише факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи сплачена заборгованість після звернення позивача з позовом про розірвання договору, зазначено, що Велика Палата Верховного Суду погоджується з наведеними правовими висновками касаційних судів у складі Верховного Суду про те, що факт погашення орендарем заборгованості з орендної плати не має правового значення для вирішення позову про розірвання договору оренди.
Отже, той факт, що орендар погасив заборгованість за орендною платою, не впливає на право орендодавця вимагати розірвання договору як на підставі частини другої статті 651 ЦК України(у разі часткової несплати (недоплати) орендної плати та істотності такого порушення), так і на підставі пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України(у разі систематичної (два та більше випадки) повної несплати орендної плати). У контексті частини другої статті 651 ЦК України систематична несплата може підтверджувати ненадійність контрагента і те, що кредитор не може бути впевнений у належному виконанні договору в майбутньому, і такий висновок не спростовується подальшим погашенням заборгованості. У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України йдеться про факт систематичної повної несплати, і такий факт уже завершився в минулому, тому підстава для пред`явлення позову (і для його задоволення) продовжує існувати.
Порушення відповідачем умов договорів №№04/22,05/22,06/22 від 16.11.2022 щодо сплати орендної плати є істотним, оскільки значною мірою позбавило позивача того, на що він розраховував при укладенні договору, зокрема, отримання гідної та економічно обґрунтованої плати за передачу в користування належної їй землі в строки визначені договором.
Відповідач не спростував такі твердження і не надав суду докази про виплату позивачу орендної плати за землю за 2023 та 2024 роки в термін визначений 11 договорів оренди землі від 16.11.2022, а саме до 31 грудня року в якому здійснюється орендна плата.
Отже, факт систематичного порушення умов договорів оренди землі №№04/22,05/22,06/22 від 16.11. щодо несвоєчасної сплати відповідачем орендної плати на користь позивача за користування спірною земельною ділянкою є доведеним, що відповідно до ч.1ст. 32 Закону України «Про оренду землі»,ст.141 Земельного кодексу України,ст. 651 Цивільного кодексу України та умов спірного договору є достатньою підставою для розірвання такого договору оренди землі.
Оцінюючи встановлені обставини справи із нормами закону, який їх регулює, а також судову практику Верховного Суду, висновки щодо застосування відповідних норм права якого, викладені в постановах, та згідно ч. 4ст. 263 ЦПК України, враховуються судами при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд вважає про наявність підстав для розірвання договору оренди земельної ділянки з підстав систематичного невиконання відповідачем істотної умови цього договору щодо своєчасного внесення орендної плати.
Таким чином, суд приходить до висновку про  обґрунтованість застосування у спірних правовідносинах приписів частини другої, третьої статті 651 ЦК України та встановив порушення прав ОСОБА_1 внаслідок завдання несвоєчасною оплатою їй у вигляді позбавлення того, на що вона розраховувала при укладенні договорів. Тобто ТОВ «ЗЛАГОДА ОДИН», не проводивши вчасно оплату за 2023, 2024 роки односторонньо відмовилося від умов договорів 04/22, 05/22, 06/22.
Щодо вимоги від 10.12.2024 року ГУ ДПС в Дніпропетровській області ОСОБА_1 попереджено про заборгованість зі сплати податку в розмірі 3665,32 грн. згідно ст.. 59 гл.4 розділу ІІ Податкового кодексу України, суд вважає дане твердження спростованим доказом, наданим представником відповідача у вигляді копії платіжних інструкції (а.с.111-115) та відомостей на підтвердження оплати ТОВ «ЗЛАГОДА ОДИН» ПДФО, в тому числі і за 2023 рік оренду земельних ділянок ОСОБА_1 (а.с.105-107)
Щодо орендної плати та нарахування штрафних санкцій.
Згідно розрахунку поданого представником позивача Ковалик М.Ф., яка виходила із розрахунку річної орендної плати 3% від НГО, що складає: за договором 04/22 площею 1,32 га за кадастровим № 1225255100:01:001:0013 складає 39001,06грн?3%=1170,03 грн.;05/22 площею 4,64 га за кадастровим № 1225255100:01:001:0012 складає 137094,65грн?3%=4112,84 грн.;06/22 площею 2,09 га за кадастровим № 1225255100:01:001:0014 складає 61751,68 грн.?3%=1852,55 грн., що дорівнює 7135,42 грн за три ділянки на рік. 
З розрахунком, проведеним представником щодо нарахування заборгованості, пені та штрафу, суд погоджується частково з наступних підстав.
Як встановлено судом ОСОБА_1 отримала орендну плату за 2025 рік вчасно, а відтак цій частині позову нарахування штрафних санкції не підлягають задоволенню.
Згідно ст.. 549 ЦК України 1. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. 2. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.3. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.
Таким чином, штраф відповідно до п. 14 договору оренди землі нараховується разово в момент порушення умов договору щодо несплати та не може бути періодичним або триваючим.
Таким чином, згідно п. 14 Договору а саме суму штрафу за несвоєчасну сплату орендної плати за 2023 рік та 2024 рік підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 713,54 грн. (7135,42грн?10%)?2=1427,08 грн. 
Згідно ч.ч. 1,3 ст. 549 ЦК України  Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.
Договорами оренди землі від 16.11.2022 року строк нарахування пені не встановлений. Згідно ст.. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.  Проценти на неустойку не нараховуються.  Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов`язання (стаття 617 цього Кодексу).
Підстав для відсутності нарахування пені суду не надано.
Контррозрахунок відповідачем не наданий. 
Представником відповідача не доведено доказами, що сплачені ОСОБА_1 суми у 9000 грн. з пояснень позивачки на її письмовим заяву від 18.10.2022 року про перерахунок орендної плати за договорами від 08.12.20215 року за п. 13, є орендною платою , сплаченої наперед в рахунок орендної плати за земельні ділянки за листопад – грудень 2022 року, 2023 роки, що є не логічним з огляду на розірвання даних договорів 16.11.2022 року з ФОП « ОСОБА_3 », а є логічним за поясненням позивача. 
Окрім того, згідно досліджених договорів про розірвання, укладених договорів між ФОП « ОСОБА_3 » та ОСОБА_1 від 2015 року від 16.11.2022 року п. 3 вказано, що претензій сторони один до одного сторони договору не мають.
Пеня за несплату оренди за 2023 рік складає період 31.12.2023 по день внесення оплати на рахунок ОСОБА_1 – 11.12.2025 (345+365)=710 днів.
Пеня за несплату оренди за 2024 рік складає період 31.12.2024 по день внесення оплати на рахунок ОСОБА_1 – 11.12.2025 345 днів.
Таким чином, сума пені відповідно до п. 14 договорів складає 7135,42 грн (за три ділянки на рік)?0,1%? (710+345)дн= 7527,87 грн. 
Загальна сума пені та штрафу складає 8954,95 грн. 
Отже, загальна сума до стягнення , яка вимагалася позивачем та підлягала б задоволенню складає 21406,26грн+1427,08 грн.+ 7527,87грн =30361,21грн.
Згідно платіжної інструкції № 709 від 11.12.2025 року на користь ОСОБА_1 ТОВ «ЗЛАГОДА ОДИН» перераховано 23273,56 грн із призначенням платежу: орендна плата згідно договорів орендної плати 04/22 від 16.11.2022 року , 05/22 від 16.11.2022 року, 06/22 від 16.11.2022 року за листопад-грудень 2022 року, 2023 рік, 2024 рік, 2025 рік. Проіндексовано та перераховано повністю, податки сплачено 11.12.2025 року в повному обсязі. Отже, відповідачем оплачено за квитанцією (детальний розрахунок не наданий) 23273,56 грн. стягненню підлягає різниця (зустрічне зарахування) в розмірі 7087,65 грн. в загальному розмірі.
Отже, позов в даній частині стягнення штрафу в розмірі 2140,62 грн. та пені в розмірі 7813,28 грн підлягає частковому задоволенню в загальному розмірі 7087,65 грн.
5. Розподіл судових витрат.
Згідно із ч. 3 ст. 142 ЦПК України У разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.
Отже, у стягненні судового збору в частині вимог про стягнення орендної плати в сумі 21406,26 грн. слід відмовити.
Згідно вимог ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача;2) у разі відмови в позові - на позивача;3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позовні вимоги в частині стягнення заявлені в розмірі 9953,90 грн, задоволені в розмірі 7087,65 грн, що складає 71,2%.
Таким чином , судом задоволено три немайнові вимоги, судовий збір складає 1331,20грн.?3=3993, 60 грн., та 71,2% від майнової вимоги, що складає 1331,20грн?71,2%:100%=947,81 грн.
Загальна сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача складає 4941,41 грн.
Керуючись ст. 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Закрити провадження у цивільній справі за позовом представника позивача ОСОБА_2 , яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Злагода Один" про визнання договорів оренди земельних ділянок припиненими шляхом розірвання та стягнення заборгованості з орендної плати в частині вимог стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Злагода Один" суми орендної плати в розмірі 21406,26 грн. на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.
Позовні вимоги представника позивача ОСОБА_2 , яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Злагода Один" про визнання договорів оренди земельних ділянок припиненими шляхом розірвання та стягнення заборгованості з орендної плати, штрафу та пені – задовольнити частково.
Розірвати договір оренди земельної ділянки №04/22 від 16 листопада 2022 року укладений між ОСОБА_1 та ТОВ “ЗЛАГОДА ОДИН” на земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером 1225255100:01:001:0013, яка розташована на території Софіївської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, загальною площею 1,3200 га, номер запису 48500511, індексний номер 65545495, скасувавши його реєстрацію. 
Розірвати договір оренди земельної ділянки №05/22 від 16 листопада 2022 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ “ЗЛАГОДА ОДИН” на земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером 1225255100:01:001:0012, яка розташована на території Софіївської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, загальною площею 4,6400 га, номер запису 48500611, індексний номер 65545616, скасувавши його реєстрацію.
Розірвати договір оренди земельної ділянки №06/22 від 16 листопада 2022 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ “ЗЛАГОДА ОДИН” на земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером 1225255100:01:001:0014, яка розташована на території Софіївської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, загальною площею 2,0900 га, номер запису 48500709, індексний номер 65545727, скасувавши його реєстрацію.
Стягнути з ТОВ «ЗЛАГОДА ОДИН» на користь ОСОБА_1 на погашення заборгованості пені та штрафу, враховуючи зустрічне зарахування в розмірі 7087 (сім тисяч вісімдесят сім) гривень 65 коп. та судовий збір в сумі 4941 (чотири тисячи дев`ятсот сорок одна) гривня 41 копійок.
В решті позовних вимог відмовити.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасоване.
У разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, апеляційна скарга подається у той же строк з дня виготовлення повного тексту рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Дані позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце постійного проживання: АДРЕСА_1 .
Дані відповідача: ТОВ "ЗЛАГОДА ОДИН", ЄДРПОУ: 40577083, місцезнаходження: вул. Больнична, буд. № 78/40 в сел. Софіївка Криворізького (Софіївського) району Дніпропетровської області, 53100.
Повний текст рішення суду складено 08.05.2026. 

Суддя Н.О.Кравченко