КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ 

Справа №552/3382/26 
Провадження № 2-а/552/56/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.06.2026 року Київський районний суд м. Полтави в складі:
Головуючого судді –Турченко Т.В.,
При секретарі – Дмитриченковій Ю.В.,
За участю адвоката – Грущанського В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:
23.04.2026 року до Київського районного суду м.Полтави звернувся ОСОБА_1 з позовом до Департаменту патрульної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Позов обґрунтовано тим, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №7017322 від 13.04.2026 року, яка складена інспектором патрульної поліції Ждановим Євгеном Вікторовичем на ОСОБА_1 було накладено штраф у розмірі 340 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КупАП. Згідно даної постанови 13.04.2026 року о 13:14:51 на 306 км автодороги М-03 Київ-Харків-Довжанський у межах населеного пункту Нікіфоров Єгор Євгенович керував автомобілем Infiniti QX30 (д.н.з НОМЕР_1 ) зі швидкістю 98 км/год. Перевищивши встановлене обмеження швидкості 50 км/год на 48 кв/год. Вимірювання швидкості було здійснено приладом TruCam LTI 20/20 (TС008425). Але з даним адміністративним правопорушенням позивач не погоджується, вважає постанову про адміністративне правопорушення такою, що не відповідає фактичним обставинам справи з огляду на наступне. Відповідачем не надано доказів наявності на зазначеній ділянці дороги дорожніх знаків 5.49 (початок населеного пункту) та 3.29 (обмеження швидкості 50 км/год), які б чітко встановлювали відповідне обмеження швидкості руху саме на місці фіксації правопорушення. У матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б підтверджували, що зупинка автомобіля позивача та вимірювання швидкості приладом TruCam відбулися саме на 306 км автодороги М-03. Відповідач не надав актуальних координат GPS, ані прив`язки до кілометрового стовпа, ані інших об`єктивних доказів, які б однозначно вказували на місце проведення вимірювання. Відтак неможливо достовірно встановити, що правопорушення було вчинено саме в межах населеного пункту з обмеженням швидкості 50 км/год. А також, під час здійснення вимірювання швидкості транспортного засобу, лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 (TС008425) не був встановлений стаціонарно, а знаходився в руках працівника поліції, що таким чином не дає змоги використовувати працівником поліції вимірювач швидкості ТЗ у такому режимі. Використання лазерного вимірювача швидкості TruCam і вимірювання швидкості руху в спосіб «тримаючи прилад в ручному режимі» є недопустимим. Згідно ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» встановлено порядок застосування, зокрема, технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки та засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Технічний засіб з виявлення та/або фіксації правопорушень має бути монтований/розміщений по зовнішньому периметру доріг і будівель. Інших способів використання технічних засобів, а ніж ті, які визначені в ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», законодавцем не визначено. Використання уповноваженою особою лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 (TС008425) в спосіб тримання в руках, не може бути визнаний таким, що відповідає нормам статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки за змістом цієї норми технічний засіб може бути монтований/розміщений по зовнішньому периметру доріг і будівель, оскільки значення слів «монтований/розміщений» в контексті наведеної статті Закону слід розуміти так, що технічний засіб має бути або ж вмонтований, або ж розміщений стаціонарно (статично), що виключало б можливість його руху (механічного (регулярного чи випадкового) коливання предмета навколо точки рівноваги) під час вимірювання швидкості. При цьому, використання технічного засобу в ручному режимі (тримання в руках) законодавством не передбачено. Тому, позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №7017322 від 13.04.2026 року та закрити провадження у справі.
Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 28.04.2026 року відкрито провадження у справі.
05.05.2026 року від представника Департаменту патрульної поліції Дужик В.О. надійшов відзив на позов.
05.06.2026 року від представника позивача адвоката Грущанського В.О. надійшли додаткові пояснення.
В судовому засіданні представник позивача адвокат Грущанський В.О. позов підтримав, просив задовольнити.
Представник Департаменту патрульної поліції Дужик В.О. в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.
Суд, заслухавши представника позивача адвоката Шрущанського В.О., дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що інспектором 1 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області лейтенантом поліції Ждановим Євгеном Вікторовичем відносно позивача винесено постанову серії ЕНА №7017322 від 13.04.2026 року, згідно якої 13.04.2026 року о 13:14:51 на 306 км автодороги М-03 Київ-Харків-Довжанський у межах населеного пункту Нікіфоров Єгор Євгенович керував автомобілем Infiniti QX30 (д.н.з НОМЕР_1 ) зі швидкістю 98 км/год. Перевищивши встановлене обмеження швидкості 50 км/год на 48 кв/год. Вимірювання швидкості було здійснено приладом TruCam LTI 20/20 (TС008425).
У зв`язку з чим,  ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно вимог ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.
Ч.1 ст.122 КУпАП визначена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш, як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
Пунктом 12.4 ПДР України передбачено , що у населених пунктах рух транспортних засобі дозволяється зі швидкістю не більше 50 км.год.
Пунктом 1.10 ПДР передбачено, що населений пункт це забудована територія, в`їзд на яку і виїзд з якої позначаються дорожніми знаками 5.49, 5.50, 5.51, 5.52.
В підрозділі 5 розділу 33 ПДР вказано, що дорожній знак 5.49 «Початок населеного пункту» визначає найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих правил, що визначають порядок руху в населених пунктах. Дорожній знак 5.51 «Початок населено пункту» визначає найменування і початок населеного пункту, в якому на даній дорозі не діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.
Відповідно до ч.4 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оцінити наявні докази. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Судом досліджено наданий відеозапис відповідачем та встановлено, що на відеозаписі зафіксовано розгляд адміністративної справи та притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП.
Разом з цим, суд погоджується з твердженнями позивача, що а ні з відеозапису, а ні з будь-яких інших доказів неможливо встановити на якій саме ділянці дорозі, а саме поміж яких знаків, перебував екіпаж патрульної поліції.
Відтак, доказів того, що правопорушення позивачем було вчинено на ділянці дороги дії знаку 5.49 та 3.29 з обмеженням руху 50 км/год, що потягло за собою перевищення швидкості на 48 км/год, позивачем, суду не надано.
При цьому, суд погоджується з позицією відповідача щодо того, що позивачем невірно застосовуються та трактуються вимоги законодавства щодо неможливості використання приладу Tru Cam шляхом утримування його в руках.
Так, посилання позивача на ст.40 Закону України «Про національну поліцію», Наказ МВС № 1026 від 18.12.2018 року, постанову Кабінету Міністрів України №833 від 10.11.2017 року суд не приймає до уваги, оскільки вони стосуються технічних засобів та обладнання, яке працює в автоматичному режимі.
При цьому, за визначенням, «автоматичним» слід вважати виконання будь-яким пристроєм, засобом, обладнанням, тощо його основних функцій без участі людини. Так, зокрема, прилад Tru Cam згідно його технічної документації дійсно може працювати у автоматичному режимі, тобто, будучи стаціонарно закріпленим ( згідно ст.40 Закону України «Про національну поліцію» ) та одноразово увімкнутим людиною, у подальшому, аж до вимкнення, без участі людини, автоматично, самостійно фіксувати перевищення швидкості транспортних засобів на ділянці дороги, на який його було направлено, без будь-яких додаткових дій чи втручання оператора.
Водночас, сам же позивач визнає, що вимірювання було проведено не в автоматичному режимі, а за участю людини-співробітника патрульної поліції, відповідача, і, отже, посилання на вимоги ст.40 Закону України «Про національну поліцію» не можуть бути прийняті до уваги, оскільки у випадку використання приладу Tru Cam поліцейським, він не є приладом, що працює у автоматичному режимі, так як, принаймні, щонайменше, операції вибору об`єкта вимірювання, його супроводження у візирі та натискання клавіші вимірювання швидкості та її фіксації здійснюються людиною оператором, а не автоматично приладом.
При цьому, як уже зазначалося, можливість використання технічних засобів (різновидом яких є засоби вимірювальної техніки, до яких відноситься прилад Tru Cam) прямо передбачається ст.251 КУпАП.
Крім того, згідно п.9 ч.1 ст.31 Закону України «Про національну поліцію», поліція має право на застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису в порядку превентивних поліцейських заходів.
Відповідно до вимог п.3.7 ДСТУ 8809:2018 «Метрологія. Прилади контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото- і відеофіксації. Вимірювачі швидкості руху транспортних засобів дистанційні, вимірювачі просторово-часових параметрів місцеположення транспортних засобів дистанційні. Метрологічні та технічні вимоги», прилад Tru Cam є ручним пристроєм контролю дистанційного(ПКД) та не є автоматичним, стандартним чи мобільним ПКД, визначення яких надано у п.п.3.4-3.6 ДСТУ 8809:2018 відповідно.
Таким чином, Державним стандартом України 8809:2018 «Метрологія. Прилади контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото- і відеофіксації. Вимірювачі швидкості руху транспортних засобів дистанційні, вимірювачі просторово-часових параметрів місцеположення транспортних засобів дистанційні. Метрологічні та технічні вимоги», прямо та однозначно встановлено, що прилад Tru Cam є ручним пристроєм контролю дистанційного(ПКД), і отже, використання його шляхом утримання його в руках є очевидним застосуванням даного пристрою у відповідності до вимог Державного стандарту України.
Відповідно до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи наведені обставини, а також відсутність належних та допустимих доказів того, що позивачем допущено перевищення максимально дозволеної швидкості на 48 км/год, тобто відсутність доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, суд дійшов висновку, що оскаржувану постанову по справі про адміністративне правопорушення слід скасувати.
Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З матеріалів справи випливає, що ОСОБА_1 при подачі позову сплатив судовий збір в розмір 665,60 гривень, а тому витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача.
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 77, 79, 241-246, 286, 293 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №7017322 від 13.04.2026 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КупАП, щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях адміністративного правопорушення, передбаченою ч.1 ст.122 КУпАП.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 665,60 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення. 
Учасники справи:
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_1 .
Відповідач -Департамент патрульної поліції України, код ЄДРПОУ 40108646, м. Київ, вул. Федора Ернеста, 3.
Рішення виготовлено 18.06.2026 року.

Головуючий суддя         Т.В. Турченко