П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/5978/25	
Головуючий в 1 інстанції: Мороз А.О.
Дата і місце ухвалення: 14 квітня 2026 року, м. Миколаїв
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Тарновецького І.І.,
суддів: Бойка А.В.,
Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2026 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2025 року у справі №400/5978/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, в якому просив: 
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо проведення ОСОБА_1 з 20.12.2016 року перерахунку та виплати пенсії у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26.06.2020 року №12/4024, згідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 року №1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» з урахуванням збільшення основного розміру пенсії на 25 відсотків, згідно частини четвертої статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3551-ХІІ з урахуванням підвищення пенсії в розмірі 40 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та згідно абзацу третього статті 1 Закону України «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та осіб з інвалідністю внаслідок війни» від 16.03.2004 року №1603-IV з урахуванням щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття у розмірі 50 гривень, з обмеженням максимального розміру пенсії; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести з 20.12.2016 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 та виплачувати йому пенсію з 20.12.2016 року у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26.06.2020 року №12/4024, згідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 року №1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» з урахуванням збільшення основного розміру пенсії на 25 відсотків, згідно частини четвертої статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3551-ХІІ з урахуванням підвищення пенсії в розмірі 40 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та згідно абзацу третього статті 1 Закону України «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та осіб з інвалідністю внаслідок війни» від 16.03.2004 року №1603-IV з урахуванням щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття у розмірі 50 гривень, без обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті з 20.12.2016 року пенсії без обмеження максимальним розміром.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 , починаючи з 20.12.2016 року, відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26.06.2020 року №12/4024 без обмеження пенсії її максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
10 березня 2026 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2025 року. 
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2026 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2025 року у справі №400/5978/25 відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для вирішення питання щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2025 року у справі №400/5978/25 тривалий час не виконується Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області. 
На підтвердження цього апелянт посилається на матеріали виконавчого провадження ВП №80393679, у межах якого державним виконавцем неодноразово встановлювався факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин, про що складалися відповідні акти та виносилися постанови про накладення штрафів на відповідача.
Апелянт вказує, що, незважаючи на набрання рішенням суду законної сили та відкриття виконавчого провадження, відповідач не здійснив перерахунок та виплату пенсії без обмеження її максимальним розміром, як це передбачено судовим рішенням. При цьому закінчення виконавчого провадження не свідчить про фактичне виконання рішення суду та не усуває обов`язку відповідача забезпечити його повне виконання.
Посилаючись на положення статті 129-1 Конституції України, статей 14, 370, 382 КАС України, практику Конституційного Суду України, Верховного Суду та Європейського суду з прав людини, апелянт зазначає, що судовий контроль є одним із процесуальних механізмів забезпечення обов`язковості виконання судових рішень і підлягає застосуванню у випадках, коли наявні об`єктивні дані про їх невиконання.
У зв`язку із наведеним апелянт просить скасувати ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2026 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2025 року у справі №400/5978/25.
Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Справа призначена до розгляду у порядку письмового провадження у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.
Відмовляючи у задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд першої інстанції виходив із того, що заявником не надано належних та допустимих доказів умисного невиконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2025 року у справі №400/5978/25 або ухилення від його виконання, врахувавши при цьому, що 04 березня 2026 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання зазначеного рішення, а листом відповідача від 30 січня 2026 року позивача повідомлено про перебування судового рішення на опрацюванні, у зв`язку з чим дійшов висновку про відсутність передбачених статтею 382 КАС України підстав для застосування заходів судового контролю. 
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно із частиною першою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб та підлягає виконанню на всій території України.
Частинами першою та другою статті 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду такого звіту або у разі його неподання суд вправі встановити новий строк подання звіту та накласти на керівника суб`єкта владних повноважень штраф.
Інститут судового контролю спрямований на забезпечення реального та своєчасного виконання судових рішень і є однією з процесуальних гарантій ефективного судового захисту.
Як убачається з матеріалів справи, рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2025 року у справі №400/5978/25 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу без обмеження її максимальним розміром. Зазначене рішення набрало законної сили 06 січня 2026 року.
На виконання рішення суду 16 лютого 2026 року видано виконавчий лист, а постановою державного виконавця від 04 березня 2026 року відкрито виконавче провадження ВП №80393679. Разом із тим матеріалами справи підтверджується, що у межах виконавчого провадження державним виконавцем неодноразово встановлювався факт невиконання боржником рішення суду без поважних причин.
Так, актом державного виконавця від 19 березня 2026 року встановлено, що документи про виконання рішення суду від боржника не надходили, а рішення суду станом на зазначену дату не виконано. У зв`язку з цим постановою державного виконавця від 19 березня 2026 року на Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області накладено штраф у розмірі 5100 грн та зобов`язано виконати рішення суду. Аналогічно актом від 06 квітня 2026 року встановлено повторне невиконання рішення суду без поважних причин, у зв`язку з чим постановою державного виконавця від 06 квітня 2026 року на боржника накладено штраф у розмірі 10200 грн.
Крім того, постановою державного виконавця від 09 квітня 2026 року виконавче провадження №80393679 закінчено. Водночас матеріали справи не містять доказів фактичного виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2025 року у справі №400/5978/25.
Сам факт закінчення виконавчого провадження не свідчить про фактичне виконання судового рішення, оскільки матеріали справи не містять доказів проведення відповідачем перерахунку та виплати пенсії у спосіб, визначений рішенням суду.
Наведені обставини свідчать не лише про тривале невиконання судового рішення, а й про безрезультатність заходів примусового виконання, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».
Колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для встановлення судового контролю.
Разом із тим колегія суддів враховує, що матеріали, подані під час апеляційного перегляду справи, підтверджують відсутність фактичного виконання рішення суду та свідчать про те, що висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для встановлення судового контролю не враховує обставин, які підтверджені матеріалами справи та свідчать про відсутність фактичного виконання судового рішення.
За таких обставин наявні об`єктивні дані, які свідчать про необхідність застосування додаткового процесуального механізму контролю, передбаченого статтею 382 КАС України.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на суд, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якщо б остаточне та обов`язкове судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права на справедливий суд.
З огляду на встановлені обставини колегія суддів дійшла висновку, що у даній справі існують достатні правові та фактичні підстави для встановлення судового контролю за виконанням рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2025 року у справі №400/5978/25 шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області подати до суду першої інстанції звіт про його виконання.
За таких обставин ухвала Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2026 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 325, 382 КАС України, суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2026 року у справі №400/5978/25 – скасувати.
Заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2025 року у справі №400/5978/25 – задовольнити.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області протягом тридцяти днів з дня отримання копії цієї постанови подати до Миколаївського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2025 року у справі №400/5978/25.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках та порядку, передбачених статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий: І.І. Тарновецький

Судді: А.В. Бойко

О.А. Шевчук