ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 619/2255/21  Номер провадження 22-ц/814/2002/26	Головуючий у 1-й інстанції Мальцев С. О.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого – судді Карпушина Г.Л.; суддів Бутенко С.Б., Обідіної О.І., при секретарі судового засідання Буйновій О.П.-
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Харківської обласної державної адміністрації (Харківська обласна військова адміністрація) на рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 22 грудня 2025 року за позовом керівника Дергачівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Харківської обласної державної адміністрації, Державного агентства лісових ресурсів України, Державного підприємства «Харківська лісова науково - дослідна станція» до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 ,-
В С Т А Н О В И В:
У травні 2021 року керівник Дергачівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі: Харківської обласної державної адміністрації, Державного агентства лісових ресурсів України, Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати недійсними та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 461357 від 26.11.2008, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі Управління Держкомзему у Дергачівському районі Харківської області № 010869300432 та ??зобов`язати ОСОБА_2 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ); повернути земельну ділянку з кадастровим номером: 6322055900:02:000:0024, яка розташована за межами населеного пункту на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, у відання держави та в постійне користування ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція».
В обгрунтування позову вказував, що рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 11.04.2016 у справі № 619/3384/14, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 07.02.2019 та ухвалою Верховного Суду від 06.11.2020 задоволено позовну заяву прокурора Дергачівського району Харківської області в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України, ДП «Харківська лісова науково - дослідна станція» до Дергачівської райдержадміністрації, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , про визнання недійсним розпорядження, державного акту на земельну ділянку та витребування земельної ділянки у добросовісного набувача. 
Судами у вищевказаній справі було встановлено, що земельна ділянка (кадастровий номер: 6322055900:02:000:0024), площею 1,0 га, відноситься до земель лісогосподарського призначення. 
Однак, під час виконання рішення суду в частині визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер: 6322055900:02:000:0024), площею 1,0 га, серія ЯД №053277, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010869300029, виданого на ім`я ОСОБА_3 , державним реєстратором відмовлено у скасуванні запису про право власності на земельну ділянку з кадастровим номером: 6322055900:02:000:0024.
Підставою для відмови став той факт, що для скасування запису про право власності подано рішення Дергачівського районного суду Харківської області 11.04.2016 у справі № 619/3384/14-ц, яким зокрема, визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером: 6322055900:02:000:0024, площею 1,0 га, серія ЯД №05377. Разом із цим, відповідно до інформації, отриманої з Державного земельного кадастру, вищевказана земельна ділянка з кадастровим номером: 6322055900:02:000:0024, на праві приватної власності зареєстрована за ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки, документ, що посвідчує право - державний акт, серія ЯЖ № 461357 від 26.11.2008. 
Вказував, що на даний час власником спірної земельної ділянки з кадастровим номером: 6322055900:02:000:0024 є ОСОБА_1 . Право власності набуте на підставі Договору дарування земельної ділянки від 22.06.2024 року укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М. та зареєстрованого в реєстрі за номером № 2107.
14.10.2024 року керівником Дергачівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі: Харківської обласної державної адміністрації, Державного агентства лісових ресурсів України, Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» подано до заяву про зміну предмету позову, в якій остаточно просив витребувати на користь власника Харківської обласної військової (державної) адміністрації (вул. Сумська, 64, м. Харків, 61002, код ЄДРПОУ 23912956) з володіння ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКГІ: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) земельну ділянку з кадастровим номером: 6322055900:02:000:0024, яка розташована за межами населеного пункту на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області.
Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 22 грудня 2025 року у задоволенні позовної заяви Дергачівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Харківської обласної державної адміністрації, Державного агентства лісових ресурсів України до ОСОБА_1 про визнання недійсним державного акту та повернення земельної ділянки, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 , Державне підприємство «Харківська лісова науково - дослідна станція» - відмовлено.
Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив перший заступник керівника Харківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Харківської обласної ради посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, прохає рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
В обгрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що рішенням Дергачівського районного суду Харківські області від 11.04.2016 у справі № 619/3384/14, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 07.02.2019 та ухвалою Верховного Суду від 06.11.2020, задоволено позовну заяву прокурора Дергачівського району Харківської області в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України, ДП «Харківська лісова науково - дослідна станція» до Дергачівської райдержадміністрації, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , про визнання недійсним розпорядження, державного акту на земельну ділянку та витребування земельної ділянки у добросовісного набувача. 
Судами встановлено, що земельна ділянка (кадастровий номер: 6322055900:02:000:0024), площею 1,0 га, відноситься до земель лісогосподарського призначення.
Вказує, що під час виконання рішення суду державним реєстратором було відмовлено у скасуванні запису про право власності на земельну ділянку з кадастровим номером: 6322055900:02:000:0024, оскільки, що для скасування запису про право власності подано рішення Дергачівського районного суду Харківської області 11.04.2016 у справі № 619/3384/14-ц, яким зокрема, визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером: 6322055900:02:000:0024, площею 1,0 га, серія ЯД № 05377. В той час, як відповідно до інформації, отриманої з Державного земельного кадастру, вищевказана земельна ділянка з кадастровим номером: 6322055900:02:000:0024 на праві приватної власності зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, документ, що посвідчує право - державний акт, серія ЯЖ № 461357 від 26.11.2008. 
Зазначає, що наявність вказаного державного акту, виданого на ім`я ОСОБА_2 , порушує інтереси держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України, у сфері управління якого перебуває Державне підприємство «Харківська лісова науково дослідна станція», що є постійним користувачем спірної земельної ділянки.
Вказує, що позивачем обрано належний спосіб захисту, оскільки керівником Дергачівської окружної прокуратури 14.10.2024 надано до суду заяву в порядку ст. 49 ЦПК України про зміну предмету позову, в якій просив: Витребувати на користь власника Харківської обласної військової (державної) адміністрації з володіння ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером: 6322055900:02:000:0024, яка розташована за межами населеного пункту на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області (віндикаційний позов).
З огляду на викладене, висновки суду щодо обраного прокурором способу захисту (пред`явлення негаторного позову) не відповідають обставинам справи.
Щодо строків позовної давності вказує, що про існування порушених прав як позивачам, так і прокурору стало відомо під час виконання рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 11.04.2016 у справі №619/3384/14-ц, яке набрало законної сили 07.02.2019. З вказаним позовом прокурор звернувся до суду 13.05.2021. З огляду на викладене, вважають, що прокурор звернувся до суду з позовом в межах строків позовної давності.
Щодо добросовісності відповідача зазначає наступне.
Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 вказала, що не може вважатися добросовісною особа, яка знала чи мала знати про набуття нею майна всупереч закону. Проте ОСОБА_2 знаючи про існування рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 11.04.2016 у справі № 619/3384/14, яке набрало законної сили 07.02.2019, яким у останнього витребувано з незаконного володіння на користь держави в особі Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» земельну ділянку (кадастровий номер 6322055900:02:000:0024) площею 1,0 га на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, на підставі договору дарування земельної ділянки від 22.06.2024 відчужив земельну ділянку з кадастровим номером 6322055900:02:000:0024 своїй сестрі – ОСОБА_1 
16.04.2026 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому остання просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення районного суду без змін.
Судове засідання в суді апеляційної інстанції проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. На момент розгляду справи були присутні представники сторін, ОСОБА_2 , інші особи, які не брали участі в справі, будучи належним чином та завчасно повідомленими про час і місце слухання справи, в судове засідання не з`явилися.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно із п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Дергачівського районного суду Харківські області від 11.04.2016 у справі № 619/3384/14, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 07.02.2019 та ухвалою Верховного Суду від 06.11.2020, задоволено позовну заяву прокурора Дергачівського району Харківської області в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України, ДП «Харківська лісова науково - дослідна станція» до Дергачівської райдержадміністрації, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , про визнання недійсним розпорядження, державного акту на земельну ділянку та витребування земельної ділянки у добросовісного набувача. 
Також встановлено, що відповідно до інформації, отриманої з Державного земельного кадастру, вищевказана спірна земельна ділянка з кадастровим номером: 6322055900:02:000:0024, на праві приватної власності була зареєстрована за ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки, документ, що посвідчує право - державний акт, серія ЯЖ № 461357 від 26.11.2008. 
Звертаючись до суду із даним позовом позивач стверджував, що наявність вказаного державного акту, виданого на ім`я ОСОБА_2 , порушує інтереси держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України, у сфері управління якого перебуває Державне підприємство «Харківська лісова науково-дослідна станція», що є постійним користувачем спірної земельної ділянки.
Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.09.2024 № 395121593 на теперішній час власником спірної земельної ділянки з кадастровим номером: 6322055900:02:000:0024 є ОСОБА_1 . Право власності набуте на підставі Договору дарування земельної ділянки від 22.06.2024 року укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М. та зареєстрованого в реєстрі за номером № 2107.
На стадії підготовчого провадження керівник Дергачівської окружної прокуратури 14.10.2024 надав до суду заяву в порядку ст. 49 ЦПК України про зміну предмету позову, в якій просив витребувати на користь власника Харківської обласної військової (державної) адміністрації з володіння ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером: 6322055900:02:000:0024, яка розташована за межами населеного пункту на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області.

Відмовляючи в задоволенні позову районний суду виходив з того, що вимоги про визнання недійсним і скасування державного акту, за яким право власності на спірну земельну ділянку перейшло до набувача, не є належним і ефективним способом захисту порушеного права.
Також районним судом зазначено, що позивач не надано до суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували доводи заявлених позовних вимог щодо приналежності спірної земельної ділянки до земель лісового фонду та право позивача на їх постійне користування.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновку районного суду з огляду на наступне.
Відповідно до статті 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі історико-культурного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.
Віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного та історико-культурного призначення (частини перша, друга статті 20 ЗК України).
За змістом частини другої статті 3 ЗК України земельні відносини, що виникають при використанні, зокрема, лісів регулюються ЗК України, а також нормативно-правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать цьому кодексу.
Ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцем розташування виконують водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах (частина друга статті 1 ЛК України) (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Ліси та землі лісового фонду України є об`єктами підвищеного захисту зі спеціальним режимом використання та спеціальною процедурою надання.
Ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів (стаття 63 ЛК України).
До земель державної власності, які не можуть передаватися у приватну власність, належать, зокрема, землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом (пункт «ґ» частини четвертої (статті 84 ЗК України).
Відповідно до ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не підлягають доказуванню при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
Суд звертає увагу учасників справи, що преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили.
Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.
Так, із матеріалів справи вбачається, що факт віднесення спірної земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення, зокрема, встановлений рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 11.04.2016 у справі № 619/3384/14, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 07.02.2019 та ухвалою Верховного Суду від 06.11.2020.
Вищевказаним рішенням встановлено, що на час розгляду справи власником спірної земельної ділянки на підставі договору-купівлі продажу від 26.11.2008 року був ОСОБА_2 , який придбав земельну ділянку у ОСОБА_4 , тому районним судом було задоволено вимоги прокуратури шляхом визнання недійсним розпорядження Дергачівської районної державної адміністрації № 1158 від 29.11.2007 року «Про передачу земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Малоданилівської селищної ради громадянину ОСОБА_3 » та витребувано спірну земельну ділянку у ОСОБА_2 .
Однак, під час виконання рішення суду в частині визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер: 6322055900:02:000:0024), площею 1,0 га, серія ЯД № 053277, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010869300029, виданого на ім`я ОСОБА_3 , державним реєстратором відмовлено у скасуванні запису про право власності на земельну ділянку з кадастровим номером: 6322055900:02:000:0024, оскільки відповідно до інформації, отриманої з Державного земельного кадастру, вищевказана земельна ділянка з кадастровим номером: 6322055900:02:000:0024 на праві приватної власності зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, документ, що посвідчує право - державний акт, серія ЯЖ № 461357 від 26.11.2008.
Наявність вказаного державного акту, виданого на ім`я ОСОБА_2 , порушує інтереси держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України, у сфері управління якого перебуває Державне підприємство «Харківська лісова науково-дослідна станція», що є постійним користувачем спірної земельної ділянки.
Під час розгляду цієї справи було встановлено, що на даний час власником спірної земельної ділянки з кадастровим номером: 6322055900:02:000:0024 є ОСОБА_1 . Право власності набуте на підставі Договору дарування земельної ділянки від 22.06.2024 року укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М. та зареєстрованого в реєстрі за номером № 2107.
14.10.2024 було подано заяву про зміну предмету позову, в якій позивач просив витребувати на користь власника Харківської обласної військової (державної) адміністрації з володіння ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером: 6322055900:02:000:0024, яка розташована за межами населеного пункту на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області.
Тобто із справи вбачається, що позивачем заявлено саме позов про витребування земельної ділянки.
Так, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).
Віндикаційний позов - це вимога про витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння. Тобто позов неволодіючого власника до володіючого невласника. Віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника: (а) фізично - фізичне вибуття майна з володіння власника має місце у випадку, коли воно в нього викрадене, загублене ним тощо; (б) «юридично» - юридичне вибуття майна з володіння має місце, коли воно хоч і залишається у власника, але право на нього зареєстровано за іншим суб`єктом. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у справі №752/13695/18 від 30.07.2020.
Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №183/1617/16).
Таким чином, у зв`язку з подачею заяви про зміну предмету позову було змінено вимоги, з якими прокурор звернувся до відповідача, що полягало в обранні іншого способу захисту - витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння (віндикаційний позов) (на відміну від первісно обраного – усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном шляхом повернення земельної ділянки (негаторний позов)).
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позивачем обрано ефективний спосіб захисту.
Щодо добросовісності відповідача слід зазначити наступне.
Добросовісність (п. 6 ст. 3 ЦК країни) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. 
Стандартне формулювання добросовісності наступне: «За змістом ч. 5 ст. 12 ЦК України добросовісність набувача презюмується, тобто незаконний набувач вважається добросовісним, поки не буде доведено протилежне. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі про те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача й є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна». 
Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 11.04.2016 у справі № 619/3384/14 встановлено, що спірна земельна ділянка належить до земель лісового фонду та не вибувала з державної власності, а отже, ОСОБА_3 (перший власник спірної земельної ділянки) не мав законних прав на розпорядження вказаною земельною ділянкою.
У свою чергу, ОСОБА_2 знав про існування рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 11.04.2016 у справі № 619/3384/14, яке набрало законної сили 07.02.2019, яким у останнього витребувано з незаконного володіння на користь держави в особі Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» земельну ділянку (кадастровий номер 6322055900:02:000:0024) площею 1,0 га на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області. Не дивлячись на це, ОСОБА_2 на підставі договору дарування земельної ділянки від 22.06.2024 відчужив земельну ділянку з кадастровим номером 6322055900:02:000:0024 своїй сестрі – ОСОБА_1 . 
Слід також зазначити, що при отриманні у власність спірної земельної ділянки ОСОБА_1 не була позбавлена можливості отримати інформацію про її розташування в лісовій зоні, в тому числі за допомогою відкритих, безкоштовних, загальнодоступних інформаційних ресурсів. Наведені обставини у своїй сукупності свідчать про підстав для визнання добросовісності ОСОБА_1 при набутті у власність земельної ділянки, а тому вона є недобросовісним набувачем. 
Таким чином, під час вирішення вимог про витребування спірної земельної ділянки у ОСОБА_1 положення Закону України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» від 12.03.2025 не підлягають застосуванню.
Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що позовні вимоги прокуратури підлягають задоволенню шляхом витребування з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь власника Харківської обласної військової адміністрації земельну ділянку з кадастровим номером: 6322055900:02:000:0024, яка розташована за межами населеного пункту на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено слід стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача судовий збір за подачу позову у розмірі 3028 грн., за подачу заяви про забезпечення позову розмірі 1514 грн. за подачу апеляційної скарги 3633,60 грн. Решта надмірно сплаченого судового збору за подачу апеляційної скарги може бути повернуто за клопотанням позивача у відповідності до ст. 7 ЗУ «Про судовий збір».
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Харківської обласної державної адміністрації (Харківська обласна військова адміністрація) – задовольнити.
Рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 22 грудня 2025 року, - скасувати.
Ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги керівника Дергачівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Харківської обласної державної адміністрації, Державного агентства лісових ресурсів України, Державного підприємства «Харківська лісова науково - дослідна станція» до ОСОБА_1 про повернення земельної ділянки, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 – задовольнити.
Витребувати на користь власника Харківської обласної державної адміністрації (Харківська обласна військова адміністрація) (вул. Сумська, 64, м. Харків, 61002, код ЄДРПОУ 23912956) з володіння ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКГІ: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) земельну ділянку з кадастровим номером: 6322055900:02:000:0024, яка розташована за межами населеного пункту на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківської обласної прокуратури судовий збір у розмірі 8175, 60 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 17 червня 2026 року.

Головуючий суддя : ___________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: ____________________ С.Б. Бутенко__________________ О.І. Обідіна