26.06.2026 Справа № 363/2071/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2026 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:
головуючого – судді Рудюка О.Д.,
за участю секретаря Воронюк А.І.,
заявника ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді цивільну справу в окремому провадженні за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Служба у справах дітей та сім`ї Петрівської сільської ради, Міністерство оборони України про встановлення факту перебування на утриманні,- 
встановив:
ОСОБА_1 звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з заявою в якій просив встановити факт перебування на його утриманні двох дітей віком до вісімнадцяти років. В обґрунтування своїх вимог заявник вказує на те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є неповнолітніми дітьми, дружини ОСОБА_4 заявника, які фактично проживають разом з ним та перебувають на матеріальному утриманні ОСОБА_1 . Заявник забезпечує цих неповнолітніх дітей всі базові потреби харчування, одяг, лікування, навчання, побутові потреби та інші витрати, необхідни для їх належного утримання та розвитку. Відпочинок та оздоровлення, а саме: відпочинок в спортивних таборах, спортивний інвентар, обладнання та спортивний одяг, щорічні поїздки на відпочинок за кордон тощо. Біологічний батько цих дітей помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , останні роки не здійснював матеріального забезпечення дітей, не брав участі в їх утриманні, що підтверджується довідками розрахунку заборгованості по аліментам за період з 09.09.2021 року по 01.02.2026 року Вишгородського відділу ВДВС у розмірі 210 383,17грн. та 80 257,36грн. у зв`язку з чим фактичне та основне утримання дітей весь цей час, з моменту одруження заявника та ОСОБА_4 , здійснює саме ОСОБА_1 .
ОСОБА_1 офіційно працює та має офіційне джерело доходів, також має неофіційний дохід 15 000,00грн. – 20 000,00грн. на місяць та певні заощадження, які залишились після смерті батька, та дозволяють утримувати родину.
Також заявник вказує на те, що на сьогоднішній день після перевірки Петрівською сільською радою виготовлено позитивний Висновок про доцільність усиновлення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , який підготовлено для позовної заяви до суду про усиновлення дітей. Метою встановлення факту для заявника є – захист прав та інтересів дітей, а також своїх прав та інтересів як батька, що займається вихованням та утриманням дітей.
Крім цього вказує на те, що встановлення цього факту потрібно заявникові для оформлення документів. Встановлення зазначеного факту є також необхідним для реалізації права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, оскільки відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не підлягають призову військовозобов`язані особи, які утримують двох або більше неповнолітніх дітей. Для підтвердження наявності таких підстав ІНФОРМАЦІЯ_2 вимагає офіційний документ, що підтверджує факт перебування дітей на утриманні заявника, яким у даному випадку може бути лише відповідне судове рішення. Отримати документ, який би підтверджував факт перебування неповнолітніх дітей на моєму утриманні, в інший спосіб неможливо, оскільки чинним законодавством не передбачено адміністративної процедури видачі такого документа.
10.04.2026 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.
Представник Міністерства оборони України в судове засідання не з`явилася, проте надав суду письмові пояснення в яких просить відмовити у задоволенні заяви. В обґрунтуванні зазначила, що обов`язок по утриманню дітей, як правило, покладається на батьків, які зобов`язані їх утримувати в першу чергу. У випадку, коли діти за будь-яких обставин втрачають своїх батьків або батьки з поважних причин не в змозі їх утримувати, і таким чином, залишаються без коштів для існування. Тому, у випадку відсутності батьків або, якщо батьки з поважних причин не в змозі утримувати дітей, обов`язок по утриманню малолітніх, неповнолітніх дітей може бути покладений на інших родичів. Отже, заявником не надано жодних належних доказів, які б слугували підставою для підтвердження тих обставин, на які посилається заявник з метою встановлення заявленого факту, у зв`язку з чим, у задоволенні заяви слід відмовити.
У судовому засіданні заявник заяву підтримав та просить суд її задовольнити з викладених підстав.
Представник Служби у справах дітей та сім`ї Петрівської сільської ради у судовому засіданні 28.05.2026 року не заперечувала щодо задоволення заяви про встановлення факту перебування на утриманні заявника двох неповнолітніх дітей.
Інші заінтересовані особи у судове засідання не з`явилися, повідомлені про дату, час і місце судового розгляду в установленому законом порядку.
Заслухавши заявника та представника , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.
Відповідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.
Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Статтею 260 СК України передбачено, якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні.
Відповідно ст. 268 СК України мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.
У постанові Верховного Суду від 14.12.2023 року по справі № 160/11228/23 вказано, що особа, перебуваючи у шлюбі з громадянкою, має право на участь у вихованні її дітей (за умови проживання однією сім`єю). При цьому обов`язок щодо їх утримання у позивача (як вітчима) виникає за умови, якщо в останніх немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання.
17.11.2023 року ОСОБА_1 і ОСОБА_7 уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , яке видане 17.11.20213 року Вишгородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 361.
ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , яке видане 26.12.2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2562, де батьками зазначені ОСОБА_8 і ОСОБА_9 .
ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , яке видане 26.12.2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2563, де батьками зазначені ОСОБА_8 і ОСОБА_9 .
Згідно довідок Петрівського ліцею Петрівської сільської ради від 25.03.2026 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 навчаються у 7-Б класі Петрівського ліцею Петрівської сільської ради.
25.03.2026 року згідно акту депутата Петрівської сільської ради Басюк К.А. проведено обстеження по факту проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_10 за адресою АДРЕСА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва серія НОМЕР_4 виданого Вишгородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 77.
Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, проведений головним державним виконавцем Вишгородського ВДВС Київське міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, за виконавчим листом № 363/3860/21 виданий 04.08.2022 року, де боржником є ОСОБА_8 , стягувачем ОСОБА_7 , свідчить, що станом на 01.02.2026 року заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини – ОСОБА_3 складає 80 257,36грн.
Також, розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, проведений головним державним виконавцем Вишгородського ВДВС Київське міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, за виконавчим листом № 363/3860/21 виданий 04.08.2022 року, де боржником є ОСОБА_8 , стягувачем ОСОБА_7 , свідчить, що станом на 01.02.2026 року заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини – ОСОБА_2 складає 210 383,17грн.
Частиною першою статті 293 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у бразі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Згідно із частиною другою статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
При цьому, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав (для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету його встановлення); чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення (для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови); встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.
Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався і діє на даний час.
Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Згідно із статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до частини першої статті 121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
У статті 51 Конституції України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з частинами першою-третьою статті 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі та перекладені на іншу особу (частина перша статті 14, частина перша статті 15 Сімейного кодексу України).
Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними.
Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом.
Водночас, у частині четвертій статті 15 Сімейного кодексу України визначено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.
Відповідно до положень статті 260 Сімейного кодексу України якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні.
Вітчим - це чоловік (нерідний батько) рідної дитини матері, з яким мати й дитина постійно проживають однією сім`єю.
Згідно із статтею 268 Сімейного кодексу України мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу. Суд може звільнити вітчима, мачуху від обов`язку по утриманню падчерки, пасинка або обмежити його певним строком, зокрема у разі: 1) нетривалого проживання з їхнім матір`ю, батьком; 2) негідної поведінки у шлюбних відносинах матері, батька дитини.
Таким чином, обов`язок вітчима утримувати дитину, яка з ним проживає, настає за умов, якщо у такої дитини/дітей не має матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання та вітчим може надавати матеріальну допомогу.
Аналіз положень законодавства свідчить, що обов`язок вічима щодо утримання дітей, з якими він проживає, не є безумовним.
З матеріалів справи слідує, що в неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є мати ОСОБА_4 , які виховуються у сім`ях, та яка відповідно до положень законодавства має обов`язок утримувати дітей. Інших доказів, які підтверджують її загальний майновий стан, матеріали справи не містять. Крім того, і заявником до заяви не додано доказів, які б свідчили, що саме він утримує неповнолітніх дітей.
За положеннями чинного законодавства в заявника відсутній правовий обов`язок утримувати неповнолітніх дітей дружини. Утримання цих дітей здійснюється заявником добровільно.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 лютого 2026 року в справі № 308/17634/23 (провадження № 14-40цс25) вказано, що:
За сімейним законодавством України зв`язок утримання з відповідними правовими наслідками має системний характер.
Отримання заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не може бути безумовною підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні.
Отже, на підтвердження (спростування) перебування фізичної особи на утриманні закон вимагає надання відповідних доказів (наприклад, довідки про склад сім`ї, спільне проживання або утримання, медичні документи, виписки з банківських рахунків, довідки про доходи, чеки, квитанції, договори про оплату комунальних, навчальних, медичних послуг, показання свідків, фото/відеоматеріали, листування (особистого або ділового характеру), які зумовлюють дослідження судом обставин приватного життя утриманця та особи, яка надавала утримання.
Проаналізувавши викладене, судом встановлено, що заявник перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_4 , має право на участь у вихованні її дітей від попереднього шлюбу, при цьому обов`язок щодо їх утримання у нього (як вітчима) виникає за умови, якщо в останніх немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання. З досліджених доказів, вбачається, що діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , факт утримання яких просить встановити заявник, мають матір ОСОБА_4 , заявником не доведено суду наявність передумов, визначених статтею 268 СК України, на підставі яких в нього, як вітчима, виник би обов`язок щодо утримання дітей дружини, так як мати дітей є працездатною, доказів того, що остання не працює та не отримує доходи, суду не надано. Також суду не надано даних щодо розміру отриманих доходів заявника у відповідний період, що не дозволяє встановити, чи дійсно заявник має фактичну можливість надавати матеріальну допомогу дітям, тобто утримувати їх. Наданий суду акт проживання підтверджує лише факт спільного проживання заявника з дружиною та її дітьми, проте не свідчить про утримання останнім дітей.
Таким чином, суд оцінивши надані заявником докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, вважає недоведеним факт перебування на утриманні заявника двох неповнолітніх дітей, а тому заява не підлягає задоволенню
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 121, 180, 181, 260, 268 СК України, статтями 258, 259, 268, 273, 293, 315, 317, 319, 354, 355 ЦПК України, суд, -
вирішив:
Відмовити у задоволені заяви  ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Служба у справах дітей та сім`ї Петрівської сільської ради, Міністерство оборони України про встановлення факту перебування на утриманні.
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Заявник:  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ).
Заінтересована особа: Служба у справах дітей та сім`ї Петрівської сільської ради(ЄДРПОУ 44031242, 07354, Київська область, Вишгородський район, с. Нові Петрівці, вул. Свято-Покровська, 171);
Міністерство оборони України (ЄДРПОУ 00034022, 03168, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 6).
Повний текст рішення суду складено 01.07.2026 року.

Суддя           О.Д. Рудюк