19.06.2026 
ЄУН 337/1838/26
2/337/1646/2026
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2026 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді – Мурашової Н.А.
за участю секретаря – Туяк О.К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:
24.03.2026 позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що 25.05.2025 між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачкою в електронній формі було укладено договір №540063-КС-00 про надання кредиту, відповідно до якого відповідачка отримала в кредит грошові кошти в розмірі 26000,00грн., зобов`язавшись повернути їх та сплатити проценти за користування ними, інші платежі в строк та порядку, погоджені договором. Однак відповідачка належним чином не виконала взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 13.03.2026 утворилась заборгованість в загальному розмірі 88140,00грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту – 26000,00грн., заборгованості за процентами – 43940,00грн., заборгованості за комісією – 5200,00грн., процентів, нарахованих відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України – 13000,00грн.
Просить стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2662,40грн. 
Ухвалою суду від 25.03.2026 відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено її розгляд по суті у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Цією ж ухвалою за клопотанням позивача витребувано в АТ «Універсал Банк» інформацію про те, чи відкривався банківський рахунок, за яким видана платіжна картка № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , а також виписку про рух грошових коштів за вказаним банківським рахунком за період з 25.05.2025 до 09.11.2025.
Відповідні документи надійшли до суду 23.04.2026.
10.04.2026 до суду через систему «Електронний суд» від відповідачки ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Шелудько О.О. надійшов відзив на позов, в якому вона позовні вимоги не визнала повністю та зазначила, що позивачем не надано жодних первинних бухгалтерських документів на підтвердження перерахування та отримання відповідачкою коштів за кредитним договором №540063-КС-001 від 25.05.2025. Наданий лист ТОВ «ПрофітГід» на підтвердження здійснення переказу грошових коштів не є належним доказом. При цьому, в ньому зазначений неповний номер банківської картки, належність якої відповідачці не встановлено. Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, також не є первинним бухгалтерським документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним на умовах, які визначені кредитним договором, та виникнення заборгованості в заявленому розмірі. Будь-якими первинними бухгалтерськими документами розрахунок не підтверджений. Також вона вважає протиправним, таким, що порушує вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», нарахування відсотків в розмірі більшому 50% тіла кредиту. Заявлений розмір відсотків є явно завищеним та несправедливим. Також є несправедливими умови договору про сплату комісії за надання кредиту, тобто за дії, які позивач здійснював на власну користь. Умови про нарахування відсотків в завищеному розміру та сплату комісії за надання кредиту суперечать принципу добросовісності та мають наслідком істотний дисбаланс договірних прав і обов`язків не на користь споживача. Отже, умова щодо сплати комісії за надання кредиту є нікчемною. Щодо стягнення заборгованості за процентами на підставі ст.625 ЦК України, то в силу п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України кредитодавець зобов`язаний списати неустойку у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування. Вказане не залежить від дати укладення кредитного договору. У зв`язку з цим просить в позові відмовити повністю.
15.04.2026 від представника позивача до суду через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення, в яких він позовні вимоги підтримав повністю та зазначив, що розмір процентів визначений відповідно до умов кредитного договору, на які позичальник погодився добровільно. Поза межами строку кредитування проценти не нараховувались. Згідно з законом суд не наділений правом зменшення розміру процентів за користування кредитом, які нараховані відповідно до умов договору. Несправедливими можуть бути визнані умови договору, які вимагають сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад 50% вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Також не слід ототожнювати поняття «денна процентна ставка» в розумінні ЗУ «Про споживче кредитування» та процентну ставку в день, яка встановлена кредитним договором. За умовами кредитного договору, укладеного між сторонами, денна процентна ставка, розрахована за наведеною в законі формулою, становить 0,87% і відповідно не перевищує 1%. Умова про сплату комісію за надання кредиту передбачена п.2.5 кредитного договору і є правомірною. Наданий суду розрахунок заборгованості ґрунтується на умовах кредитного договору та є належним, допустимим доказом у справі. Крім того, представником позивача було заявлено клопотання про витребування інформації з АТ «Універсал Банк» щодо належності банківської картки відповідачу та зарахування на неї кредитних коштів. Вказане клопотання було задоволено судом. Просить позов задовольнити повністю.
27.04.2026 до суду через систему «Електронний суд» від відповідачки ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Шелудько О.О. надійшли додаткові пояснення, в яких вона підтримала свої заперечення, викладені у відзиві на позов, доводи представника позивача вважає безпідтавними. Додатково зазначила, що на підтвердження укладаннякредитного договору позивачем долучено лише файл в форматі pdf «Пропозиція до укладання кредитного договору №540063-КС-001 від 25.05.2025», проте оригінал кредитного договору не надано, що унеможливлює перевірку його достовірності, цілісності й незмінюваності електронного документа. Отже, наразі неможливо перевірити факт підписання кредитного договору сторонами. Просить в позові відмовити повністю.
Представник позивача в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав повністю з підстав, викладених в заявах по суті, просить його задовольнити.
Відповідачка та/чи її представник в судове засідання не прибули, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, з урахуванням заперечень, викладених в заявах по суті, просять в позові відмовити.
Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого.
Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами.
Ухвалюючи рішення, суд виходить з того, що в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.3,6,626-629 ЦК України).
В силу положень ст.526,530,611 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ст.1056-1 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
Порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем визначається Законом України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015, згідно з яким електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11).
В цій справі суд вважає встановленим та доведеним, що сторони, діючи вільно, на власний розсуд, уклали 25.05.2025 договір №540063-КС-001 про надання кредиту (споживчий кредит, електронна форма).
Цей договір укладений в електронній формі через ІТС Товариства, підписаний сторонами в передбачений чинним законодавством спосіб (позичальником/відповідачкою – електронним цифровим підписом з одноразовим ідентифікатором), що узгоджується з положеннями ст.207,1055 ЦК України, ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». 
Жодних обставин, які б вказували на нікчемність (недійсність) вказаного кредитного договору внаслідок недотримання обов`язкової письмової форми, судом не встановлено, тому він є чинним і обов`язковим для виконання. 
Судом встановлено, що кредитор ТОВ «Бізнес позика» як кредитор виконав свої зобов`язання за вказаним кредитним договором, а саме 25.05.2025 за посередницьких послуг ТОВ «ПрофітГід» переказав грошові кошти в розмірі 26000,00грн на платіжну картку відповідачки, емітовану в АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_1 , яка була зазначена останньою в Анкеті клієнта.
За умовами кредитного договору відповідачка зобов`язана була повернути кредит в сумі 26000,00грн в строк до 09.11.2025, сплативши за цей період проценти за користування ним в розмірі 1% в день від суми кредиту або 32688,48грн. (за умови своєчасної сплати), комісію за надання кредиту в сумі 5200,00грн. 
При цьому, сторонами було погоджено обов`язок позичальника/відповідачки здійснювати повернення кредиту та сплату процентів, комісії за надання кредиту черговими платежами кожні 14 днів (п.4.2.2 договору).
Разом з тим, відповідачка порушила умови укладеного кредитного договору, належним чином не виконала свого зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та комісії у погоджений сторонами в кредитному договорі строк та порядку, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, стягнення якої позивач як кредитор має право вимагати в судовому порядку.
Заперечуючи проти позовних вимог, відповідачка та її представник у відзиві на позов послались на те, що позивач не довів факту укладання та підписання нею кредитного договору, отримання кредитних коштів, користування ними та розміру заборгованості.
Разом з тим, такі доводи відповідачки об`єктивно та достовірно спростовуються наданими позивачем та безпосередньо дослідженими судом письмовими доказами –анкетою клієнта, пропозицією (офертою) укласти кредитний договір, прийняттям (акцептом) пропозиції (оферти) укласти кредитний договір, паспортом споживчого кредиту, кредитним договором, Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика», договором про надання ТОВ «ПрофітГід» послуг з переказу коштів, інформацією ТОВ «ПрофітГід» про успішність переказу коштів на картку відповідачки, інформацією АТ «Універсал банк» про належність цієї картки відповідачці, випискою з банківського рахунку відповідачки про зарахування цих коштів, розрахунком заборгованості, які суд вважає належними, допустимими та достатніми для ухвалення рішення у цій справі.
На спростування обставин, якими позивач обґрунтував позовні вимоги, відповідачка та її представник не подали жодних належних та допустимих доказів, що в силу принципу змагальності сторін є їх процесуальним обов`язком. Зокрема, доказів того, що вказані у договорі персональні дані їй не належать, відповідачкою суду не надано, тоді як наведений позивачем алгоритм укладення договору виключає підстави вважати, що без їх погодження відповідачка не могла би отримати кредитні кошти. Про вчинення шахрайських дій, заволодіння персональними даними, мобільним номером телефону та платіжною карткою, їх використання третіми особами з метою заволодіння грошовими коштами відповідачка та її представник в заявах по суті не вказували.
Таким чином, неналежне виконання відповідачкою як боржником добровільно узятих на себе зобов`язань за кредитним договором є порушенням прав кредитора, які підлягають судовому захисту в обраний позивачем спосіб.
Так, в межах цієї справи позивач вимагає стягнення заборгованості в загальному розмірі 88140,00грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту – 26000,00грн., заборгованості за процентами – 43940,00грн., заборгованості за комісією – 5200,00грн., процентів, нарахованих відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України – 13000,00грн.
Як вже зазначалось, на підтвердження розміру заборгованості позивачем надано відповідний розрахунок, який, на думку суду, є повним, чітким, об`єктивним, узгоджується з умовами кредитного договору. Крім того, ТОВ «Бізнес позика» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема, надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, тому не може надати первинні бухгалтерські документи, які є обов`язковими для банківських установ, тому наданий суду позивачем розрахунок є належним та допустимим доказом заборгованості та її розміру. 
Так, за аналізом вказаного розрахунку заявлений до стягнення розмір заборгованості визначений кредитором/позивачем фактично станом на 09.11.2025, тобто на момент закінчення строку кредитування, погодженого сторонами в п.2.3,2.8,2.14 кредитного договору. 
Жодних нарахувань, в т.ч. процентів за користування кредитом, поза межами вказаного строку позивач не здійснював, що узгоджується з приписами ст.631,1048 ЦК України, відповідно до яких сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки, зокрема, щодо нарахування та сплати процентів за користування позикою, лише протягом строку дії такого договору. 
Також судом встановлено, що проценти за користування кредитом нараховувались позивачем з розрахунку 1,00% в день на фактичний залишок кредиту, що відповідає умовам, визначеним в п. 2.4,4,2 кредитного договору.
Отже, розмір заборгованості за процентами за користування кредитом визначено позивачем відповідно до умов кредитного договору та підтверджено належними, допустимими доказами, а відповідні заперечення відповідачки суд відхиляє як безпідставні.
Також суд вважає безпідставними доводи відповідача щодо невідповідності розміру нарахованих процентів принципам справедливості та добросовісності. 
Слід зазначити, що ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Так, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. 
Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами встановлений частиною третьою цієї статті. Зокрема, п.5 визначено, що несправедливими є умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Однак, дана норма не стосується вимог щодо нарахування процентів за користування кредитом, право на які має кредитор в силу ст.1048,1054,1056-1 ЦК України та умов кредитного договору. Проценти за користування кредитом не є компенсацією у разі невиконання зобов`язань за договором в розумінні п.5 ч.3 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів».
В даному випадку розмір процентів за користування кредитом було визначено сторонами договору за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст.627 ЦК України. Визначена денна процентна ставка, розрахунок якої наведено в п.2.12 кредитного договору, становить 0,87% (1%), що узгоджується з положеннями ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, чинній на час укладання кредитного договору). 
При цьому, наведена в ч.4 ст.8 вказаного Закону формула розрахунку денної процентної ставки включає показник загальних витрат за кредитом, до яких згідно з ч.2 ст.8 цього ж Закону включаються доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).
Отже, проценти за користування кредитом є складовою загальних витрат за кредитом, з урахуванням яких розраховується денна процентна ставка. У зв`язку з цим недопустимо ототожнювати денну процентну ставку та розмір процентів за користування кредитом, визначений в договорі за день.
Відповідачкою не доведено і судом не встановлено жодних обставин, які б вказували на те, що умови кредитного договору щодо розміру процентів є несправедливими, їх наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача/відповідача.
Щодо доводів відповідача про недійсність умов кредитного договору (п.2.5), якими встановлена комісія за надання кредиту, суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 13.07.2022 у справі №496/3134/19.
Так, 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення ч.1 і 2,5 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до п.4 ч.1 ст.1, ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
11.02.2021 Національний банк України, як державний регулятор ринку фінансових послуг в Україні, своєю постановою №16 (з подальшими змінами) затвердив Правила розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, які прямо передбачають право небанківських установ встановлювати комісію за кредитними договорами та включати її до загальної вартості кредиту.
Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як кредитора включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії за надання кредиту. 
В даному випадку за змістом укладеного кредитного договору сторонами погоджено сплату позичальником/відповідачкою комісії за надання кредиту в загальному розмірі 5200,00грн, що не суперечить наведеним вище вимогам закону. Підстав для визнання такої умови нікчемною (недійсною), на що вказує відповідачка, суд не знаходить.
Підписавши договір, відповідачка підтвердила, що ознайомилася з договором та Правилами, повністю розуміє всі умови, їх зміст та суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх, а також, що до моменту укладання договору отримала всю необхідну інформацію щодо умов кредитування.
Відповідно неналежне виконання відповідачкою як боржником добровільно узятих на себе зобов`язань за кредитним договором є порушенням прав кредитора, які підлягають судовому захисту в обраний позивачем спосіб.
В той же час, оцінивши обставини справи, суд вважає заявлені позивачем вимоги в частині стягнення з відповідачки процентів, нарахованих відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, в розмірі 13000,00грн. необґрунтованими та безпідставними.
Так, відповідно до п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Загальновідомою обставиною є те, що з 24.02.2022 по цей час в Україні діє воєнний стан.
Суд відхиляє як безпідставні посилання представника позивача як на правомірність нарахування процентів відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України на норми спеціального законодавства - Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг"  №3498-IX від 22.11.2023, який набрав чинності 24.12.2023), п.6 Прикінцевих та перехідних положень якого встановлює, що споживач звільняється від сплати неустойки (пеня, штраф) за прострочення зобов`язання лише за кредитними договорами, що були укладені у період з 01.03.2020 до тридцятого дня включно з дня набрання чинності цим законом, тобто до 24.01.2024, і відповідно з 24.01.2024 заборона нарахування неустойки відсутня.
Суд виходить з того, що за змістом ч.2 ст.4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є саме Цивільний кодекс України, а не окремі закони. Вказане узгоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 10.10.2018 у справі №362/2159/15-ц і підтвердженими усталеною судовою практикою.
Крім того, з системного аналізу як приписів п.6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», так і п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, вбачається, що відповідні положення Закону України «Про споживче кредитування» не мають предметом свого правового регулювання правовідносини щодо нарахування пені під час воєнного стану в державі, а стосуються унормування цивільного законодавства у зв`язку з іншими обставинами, а саме прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг".
Отже, в силу п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України відповідачка звільнена від сплати на користь позивача нарахованих останнім процентів в порядку ч.2 ст.625 ЦК України в розмірі 13000,00грн., у зв`язку з чим в цій частині позовних вимог слід відмовити.
Таким чином, з`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» законними та обґрунтованими, у зв`язку з чим позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором №540063-КС-001 від 25.05.2025 в загальному розмірі 75140,00грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту – 26000,00грн., заборгованості за процентами – 43940,00грн., заборгованості за комісією – 5200,00грн. В іншій частині позову слід відмовити.
Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам на суму 75140,00грн. або 85,25% від первісно заявлених вимог на суму 88140,00грн (75140,00грн. х 100% / 88140,00грн) витрати по сплаті судового збору в сумі 2269,70грн (2662,40грн х 85,25% / 100%). 
Керуючись ст.15,16,207,526,530,610,626-629,1054,1055,1056-1 ЦК України, ст.2,4,5,12,13,76-82,89,137,141,259,263-265 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», ЄДРПОУ 41084239, місце знаходження: м. Київ, бул. Лесі Українки, буд.26, офіс 411, заборгованість за кредитним договором №540063-КС-001 від 25.05.2025 в загальному розмірі 75140,00грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 2269,70грн, усього 77409,70грн (сімдесят сім тисяч чотириста дев`ять гривень 70 копійок).
В іншій частині позову відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24.06.2026.

Суддя         Н.А. Мурашова