Справа №333/4074/26
Провадження №2/333/3842/26
РІШЕННЯ
Іменем України
04 червня 2026 року м.Запоріжжя
Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого – судді Тучкова С.С., за участю секретаря судового засідання Шелесько Ю.О., позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу №333/4074/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить суд розірвати шлюб з ОСОБА_2 , зареєстрований 05 жовтня 2018 року Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №933, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини, фактичні шлюбні відносини припинені. Позивачка вважає, що подальше збереження шлюбу не можливо та суперечить її інтересам. Від шлюбу сторони мають трьох дітей, двоє з яких є неповнолітніми, – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю.
Відповідач у судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечував.
Суд, заслухавши пояснення позивачки і відповідача, вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, дійшов таких висновків.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 
Відповідно до актового запису про шлюб, 05 жовтня 2018 року сторони уклали шлюб, про що Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області складено відповідний актовий запис за №933 (а.с.9). 
Судом встановлено те, що сім`я розпалась остаточно, спільне господарство не ведеться, бажання до примирення у сторін відсутнє. Відновити шлюб неможливо, так як, між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. 
Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Статтею 21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. 
Згідно з ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.
Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.111 Сімейного кодексу України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. 
У даному випадку сторони вважають неможливим з моральної точки зору продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати їх прийняти заходи до примирення. 
Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам.
На підставі ч.1 ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. 
У позовній заяві ОСОБА_1 просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « ОСОБА_5 », що узгоджується з вимогами ст.113 Сімейного кодексу України, та є її правом. Крім того, згідно з актовим записом про шлюб – прізвище позивача до шлюбу було « ОСОБА_5 ». За такого суд не вбачає можливим задовольнити клопотання відповідача залишити прізвище позивачу « ОСОБА_6 ». Позивач в подальшому може самостійно змінити прізвище у позасудовому порядку.
Після розірвання шлюбу суд залишає позивачу прізвище « ОСОБА_5 ».
Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі.
Позивач у позовній заяві просила стягнути судові витрати на її користь з відповідача, а саме витрати на сплату судового збору у розмірі 1331,20 гривень і витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 гривень.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. 
На підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги позивачка надала суду договір про надання правової допомоги від 10.04.2026 року, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, а також акт приймання-передачі наданих послуг. 
Під час розгляду справи судом встановлено, що обидві сторони фактично бажають припинити шлюбні відносини, про що свідчить зокрема те, що відповідач також звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, за яким відкрито провадження. Таким чином, між сторонами відсутні спір щодо необхідності розірвання шлюбу, а тому покладання всіх судових витрат на відповідача суперечитиме принципу справедливого розподілу судових витрат, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне розділити судові витрати між сторонами порівну, стягнувши з відповідача на користь позивачки половину судових витрат по оплаті судового збору в розмірі 665,60 гривень і половину судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 гривень.
Керуючись ст.51 Конституції України, ст.ст.21, 56, 110, 111, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст.10-13, 77-81, 263-265 ЦПК України, суд –
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу – задовольнити повністю. 
Розірвати шлюб між ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП – НОМЕР_1 , і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП – НОМЕР_2 , зареєстрований 05 жовтня 2018 року Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №933.
ОСОБА_1 залишити прізвище « ОСОБА_5 ».
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП – НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП – НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , половину судових витрат по сплаті судового збору, що становить 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок, і половину судових витрат на професійну правничу допомогу, що становить 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок.
Рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, є документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складене 04 червня 2026 року.

Суддя Комунарського районного суду 
м. Запоріжжя          С.С. Тучков