Справа № 606/661/25 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 грудня 2025 року       м. Теребовля
Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді Марціцкої І.Б.
з участю секретаря судового засідання Будз М.В. 
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Теребовля у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , до Іванівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на нерухоме майно, -
ВСТАНОВИВ:
Адвокат Вербицький Р.А. звернувся з позовом інтересах ОСОБА_1 до Іванівської сільської ради про визнання за позивачем права власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_1 .
Позов обґрунтовано тим, що відповідно до рішення виконкому Сороцької сільської ради від 07.04.2003 року № 9 встановлено факт належності та визнання права власності на жилі будинки з надвірними будівлями в с. Сороцьке Теребовлянського району» за ОСОБА_1 встановлено факт належності житлового будинку по АДРЕСА_1 . Згідно даних по господарської книги за 2021-2025 домоволодіння по АДРЕСА_1 зареєстроване за позивачем. Так як Іванівська сільська рада визнає факт належності житлового будинку позивачу, а факт прийняття садибного будинку до експлуатації засвідчено Технічними паспортом, ОСОБА_2 звернувся до Центру надання адміністративних послуг із заявою про реєстрацію права власності на садибний будинок, що розташований по АДРЕСА_1 . Листом Теребовлянської міської ради у реєстрації було відмовлено, з тих мотивів, що позивачу необхідно надати документ, що підтверджує право власності передбачене ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно т а їх обтяження». Позивач вважає таку вимогу протиправною, оскільки законодавство, яке діяло до 05серпня 1992 року не пов`язувало виникнення права власності із державною реєстрацією такого права. Документом, що засвідчував існування нерухомого майна та його приналежність певній особі був технічний паспорт на такий об`єкт, який виготовлений за результати його технічної інвентаризації. Враховуючи наведене позивач звернувся із позовом про визнання права власності, оскільки його право власності оспорюється відповідачем.
Ухвалою суду від 08.05.2025 відкрито провадження 
24.06.2025 ухвалою замінено первісного відповідача Теребовлянську міську раду на Іванівську сільську раду Тернопільського району Тернопільської області.
23.10.2025 закрито підготовче судове засідання справу призначено до судового розгляду.
Представник позивача в судовому засіданні просив задоволити позовні вимоги з підстав викладених у позові. 
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву, в якій визнав позовні вимоги, розгляд справи просив проводити без їхньої участі. 
Дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши представника позивача судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до рішення виконкому Сороцької сільської ради від 07.04.2003 № 9 встановлено факт належності та визнано право особистої власності на жилі будинки з надвірними будинками в селі Сороцьке Теребовлянського району Тернопільської області за ОСОБА_1 на цілий житловий будинок під номером АДРЕСА_1 .
Як слідує з технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, замовником технічної інвентаризації є ОСОБА_1 , садибний будинок площею 43,8 кв. м. побудований 1935 року, складається із коридору, кухні, кладової та житлової кімнати, сарай побудований 1960 року площею 21,8 кв. м. 
Відповідно до записів із по господарської книги за 2021-2025 роки номер по господарського об`єкта 1-0070-5 по АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 . 
Листом Теребовлянської міської ради від 15.10.2024 позивачу відмовлено у реєстрації права власності на будинок під АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що будинок збудовано у 1935 році, позивач народився 1959 році, відповідно не міг здійснювати будівництво будинку.
Згідно з ч.1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права.
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України).
Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Відповіднодо п. 10 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» в редакції від 01.04.2003 року, до повноважень виконавчих комітетів відносилося облік та реєстрація відповідно до закону об`єктів нерухомого майна незалежно від форми власності.
До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.
При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.
Беручи до уваги вищенаведене, оцінюючи в сукупності надані докази, а саме рішення виконавчого комітету про визнання права власності, записи погосподарських книг, визнання позову відповідачем, відсутність доказів, які б свідчили про безпідставність чи незаконність набуття права власності позивачем суд приходить до переконання про задоволення позову.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 5, 12, 81, 82, 84, 141, 223, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.
Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України. 

Головуючий суддя І.Б. Марціцка