Справа № 750/5050/26 	Головуючий у 1 інстанції Кузнєцова О. О. 	
Провадження № 33/4823/609/26 	  	
Категорія - ч.5 ст.126 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2026 року 	місто Чернігів	

Суддя Чернігівського апеляційного суду Гуренко М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягується до адміністративної відповідальності на постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 28 травня 2026 року, про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 

до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП

ВСТАНОВИВ :

Постановою Деснянського районного суду міста Чернігова від 28 травня 2026 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 665 грн 60 коп. 

Місцевим судом встановлено, 29.04.2026 о 06 год 23 хв. у м. Чернігові, по пр-ту М.Грушевського, 152 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_1 без посвідчення водія відповідної категорії, тобто не маючи права керування транспортним засобом, чим порушив вимоги ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки правопорушення вчинив повторно протягом року. 

Не погоджуючись з постановою суду, вважаючи її незаконною, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 28 травня 2026 року, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Свої вимоги аргументує тим, що судом не встановлено усіх фактичних обставин справи, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винен ОСОБА_1 в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не повідомив належним чином про розгляд справи, чим позбавив можливості реалізувати право на захист ОСОБА_1 .

Крім того, захисник вказує, що його підзахисний не може бути притягнений до відповідальності за ч. 5 ст.126 КУпАП за відсутності факту набрання постановою від 28.04.2026 за ч. 2 ст. 126 КУпАП законної сили.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися, були належним чином повідомлені про час та місце апеляційного розгляду справи. 

Так, з огляду на принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суди мають проводити розгляд справ за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, прихожу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Частиною 7 ст. 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, суд виходив з того, що вчинення ним адміністративного правопорушення підтверджується належними та допустимими доказами.

Із зазначеними висновками місцевого суду погоджується суд апеляційної інстанції, вважаючи його правильним, обґрунтованим та таким, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, підтверджується дослідженими у суді доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, копією постанови від 28.04.2026, довідкою про те, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував. 

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 повністю відповідає вимогам закону і містить у собі всі необхідні дані, в тому числі чіткий виклад суті адміністративного правопорушення, що інкримінується йому. 

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, що знайшла своє відображення зокрема у рішеннях у справах "Надточій проти України", "Енгель та інші проти Нідерландів", "Озтюрк проти Німеччини" та "Лутц проти Німеччини", справи про адміністративні правопорушення за своєю правовою природою, з огляду на характер правопорушення, його кваліфікацію та суворість передбаченого покарання, мають ознаки та критерії, достатні для віднесення їх до проваджень кримінально-правового характеру.

Наведене робить можливим застосування за аналогією норм закону України про кримінальну відповідальність при вирішенні питань, які напряму не врегульовані Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своїй Постанові від 01 червня 2020 року дійшла висновків, що при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили.

Таким чином, законодавець чітко визначив момент у часі, що розмежовує ці два правила це постановлення обвинувального вироку, а не набрання ним законної сили.

З огляду на вищевикладене, доводи захисника Цокало-Зливко Т. М. щодо відсутності такої кваліфікуючої ознаки, як повторність, у діях ОСОБА_1 є необґрунтованими.

Інших переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та були б підставою для скасування або зміни оскаржуваної постанови суду, апелянтом не наведено і під час апеляційного розгляду не встановлено.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Разом з тим, санкція ч.5 ст.126 КУпАП має кумулятивний та безальтернативний характер, тобто позбавлення права керування транспортними засобами є обов`язковою мірою стягнення, яке застосовується і до осіб, що не мають спеціального права.

Будь-яких винятків щодо незастосування вказаного виду стягнення по відношенню до осіб, які вчинили правопорушення, передбачене ч.5 ст. 126 КУпАП, чинний КУпАП не передбачає, як і не передбачає можливості призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, а доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та ґрунтуються на власному тлумаченні норм права.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст.ст.293, 294 КУпАП, апеляційний суд, 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 28 травня 2026 року залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя	М.О. Гуренко